РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7147/21

№ 2/183/1680/22

02 серпня 2022 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання - Моісєєва К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадженняу у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа-Новомосковська міська рада, про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом у якому просив припинити право власності відповідача на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на житловий будинок, розташований за зазначеною адресою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , власником іншої 1/2 частини цього будинку є відповідач. Позивач вважає за можливе припинити право власності відповідача на 1/2 частку будинку, оскільки частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майна є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. На переконання позивача частка відповідача становить 1/2, тобто є незначною, виділ вказаної частки у натурі є неможливим. Також, відповідач постійно проживає за кордоном, не проживає у спірному будинку квартирі, не компенсує витрати на його утримання.

Ухвалою судді від 25 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

04 квітня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 30 грудня 2015 року (а.с.9-10).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 22 квітня 2008 року право власності на 1/2 частину будинку, розташованого за вищевказаною адресою зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВКК №726475 від 22.04.2008, виданого Новомосковською державною нотаріальною конторою.

За положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Отже, за змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї..

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі №6-68цс12, від 24 лютого 2016 року в справі №6-2784цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №908/1754/17, така судова практика є незмінною.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач належними та допустимими доказами не довів ту обставину, що позбавлення відповідача не завдасть істотної шкоди останній.

Суду не надано відомостей про те, що відповідач є власником іншого житла.

Твердження позивача про те, що відповідач проживає за межами Україні не підтверджені належними та допустимими доказами.

У наданому позивачем висновку працівника поліції зазначено, що Новомосковським РВГУДМС не надано відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 з посиланням на Закон України «Про захист персональних даних» (а.с.11).

Не містять інформації щодо проживання відповідача на території іншої країни надані позивачем листи поліції (а.с.12-13).

Крім того, суд не погоджується з доводами позивача про те, що частка відповідача у праві спільної часткової власності є незначною, оскільки на переконання суду 1/2 частина, тобто половина будинку не може вважатися незначною, навіть з урахуванням площі будинку.

Також не підтверджено позивачем і факту неподільності спірного будинку. Питання можливості виділу частки майна в натурі потребує спеціальних знань експерта, про що позивачу було роз`яснено під час підготовчого засідання.

Натомість позивачем клопотання про призначення експертизи не заявлялось, відтак факт неможливості поділу будинку в натурі є недоведеним.

При цьому посилання позивача на те, що неможливість поділу підтверджується листом Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 22.03.2021, суд відхиляє, оскільки в зазначеному листі позивачу повідомлено про неможливість внесення зміни в адресу житлового будинку (а.с.18).

В обґрунтування тієї обставини, що спільне володіння та користування будинком є неможливим, позивачем взагалі не наведено жодного факту та не доведено його існування.

Таким чином, жодна з обставин, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України як підстава для припинення права на частку у спільному майні у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження.

Крім того, згідно ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Право власності на частку у спільному майні за вимогою позивача співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1-4 ч.1 зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи, що позивач за допомогою належних та допустимих доказів не довів жодну з обставин, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, остання відома адреса: АДРЕСА_2 /;

третя особа - Новомосковська міська рада, , адреса: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська,14

Повне судове рішення складено і підписано 08 серпня 2022 року .

Суддя Оладенко О.С.