Справа № 523/4018/20
Провадження №2/523/1344/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Лапчинської О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , що також діє в інтересах неповнолітньої дочки: ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову: КП «ЖСК «Пересипський», Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання права користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову: КП «ЖСК «Пересипський», Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання права користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 1980 року проживає в будинку АДРЕСА_1 , також, разом з нею, в даному будинку проживають дві її доньки: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Позивач зазначає, що відповідно до ордеру № 266 від 30.05.1985 року дана квартира була видана на ім`я її тітки - ОСОБА_4 , яка померла у 2006 році, також в даному ордері, як член сім`ї наймача зазначена позивач. У зв`язку з тим, що позивач в даній квартирі зареєстрована не була, а основний квартиронаймач ОСОБА_4 , померла, вирішити питання щодо укладення договору найму квартири, окрім, як в судовому порядку не є можливим. Відповідно до викладеного, позивач просить визнати за нею, яка також діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , право користування будинком та зобов`язати відповідача укласти договір найму.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, третім особам пояснення щодо позовних вимог в порядку передбаченому ст. 81 ЦПК України.

На адресу суду 16.06.2022 року (вх. № 4443) надійшло клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме: заяви ОСОБА_3 , довідки ЖСК «Пересипський» від 01.06.2020 року, довідки «Інфоксводоканал», заяви сусідів (а.с.41-54).

Не погоджуючись з позовними вимогами на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача Суворовської районної адміністрації одеської міської ради Козловської-Дєгтяренко В.В., згідно якого представника відповідача зазначає, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник зазначила, що відповідно до паспорту позивача, остання з 2002 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а відтак є такою, що забезпечена житлом. Відповідно до ст. 43 ЖКУ, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових вимог, житлові приміщення видаються в порядку черговості. Представник зазначає, що будинок, який незаконно займає ОСОБА_1 , має бути розподілений серед осіб, які перебувають на обліку, потребуючих поліпшення житлових умов. Крім іншого, представник зазначила, що відповідно до ст. 58 ЖК України, єдиною підставою для вселення в жиле приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є ордер. На підставі викладеного представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.62-64). До відзиву на позовну заяву, представник надала докази на підтвердження обставин його направлення учасникам провадження.

В останнє судове засідання позивач ОСОБА_1 та адвокат позивача не з`явились, разом з цим, представник позивача адвокат Блажиєва Олена Олександрівна звернулась на адресу суду з заявою про можливість розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві (а.с.111).

Представник відповідача Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання також не з`явився, відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.107-108), раніше, на адресу суду було направлено листа за підписом представника відповідача щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідача, в якому представник зазначила, що позов є необґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити (а.с.65).

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову: КП «ЖСК «Пересипський» та Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про час та місце слухання справи також повідомлені, до суду не з`явились, з будь-якими заявами на адресу суду не звертались, представник КП «ЖСК «Пересипський», в судовому засіданні, яке відбулось 19.05.2021 року зазначила, що позов підтримує та не заперечує щодо його задоволення (а.с.82).

Таким чином, з урахуванням того, що сторони у справі про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, у суду не має, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність сторін, відповідно до поданої заяви представника позивача.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачами докази на підтвердження позовних вимог, обставини викладені у відзиві щодо відмови у задоволенні позову в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення суду у справі 2-851/1985 року за позовом виконкому Ленінського району м. Одеса було вилучено у ОСОБА_4 , самовільно збудований будинок АДРЕСА_1 з переданням його на баланс місцевої влади (а.с.73).

Також, судом встановлено, що Виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів м. Одеси 30.05.1985 року на ім`я ОСОБА_4 було видано ордер № 266 серія ЛР складом сім`ї 5 осіб на зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.72).

Позивач зазначає, що в даному будинку вона зареєстрована не була, а оскільки її тітка, яка була наймачем квартири померла, позивач не має змоги укласти договір найму, іншого житла не має, за місцем реєстрації не проживає, просить позов задовольнити.

Судом досліджується рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року у справі № 523/14596/13, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган самоорганізації населення комітет мікрорайону Крива Балка, Одеська міська рада про встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини задоволено. Встановлено факт того, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_1 ), проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім іншого, даним рішення суду встановлені наступні обставини, а саме, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно свідоцтва про народження. Батьками записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В 1980 році померла ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 ). Її матір`ю була ОСОБА_8 .

Архів РАЦСу надав до суду копію актового запису про народження ОСОБА_4 № 67, складеного 20.07.1957 року Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції де значиться, що ОСОБА_8 є її матір`ю, а ОСОБА_9 батьком. З 1980р. ОСОБА_10 оформила опіку над неповнолітньою ОСОБА_1 і з цього часу заявниця стала проживати в будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом, виданим Першим відділом актів реєстрації цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис за №1772. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_3 , яке складається з будинку загальною площею 75,9 кв.м., літньої кухні площею 25 кв.м., сараю площею 24,2 кв.м.

Згідно довідки від 02.03.2010 року Органу самоорганізації населення комітет мікрорайону Крива Балка за адресою : АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований. Проживає ОСОБА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї від 19.08.2014 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-26).

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, суд зазначає, що рішенням суду від 17.12.2014 року у справі № 523/14596/14-ц встановлені обставини щодо проживання позивача ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , також встановлено, що з 19.08.2014 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак дані обставини доведенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається,що позивач вчиняла дій щодо переоформлення особового рахунку, укладення договору найму тощо, однак, отримала відмову.

Так, відповідно до листів-відповіді Суворовської районної адміністрації ОМР від 24.01.2020 року, ОСОБА_1 , повідомлено, що у зв`язку з відсутністю реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні підстави для укладення з нею договору найму (а.с.9). Щодо визнання наймачем будинку, роз`яснено про необхідність надання низки документів та письмової згоди всіх повнолітніх членів сім`ї (а.с.10), щодо переоформлення особистого рахунку роз`яснено про можливість такого переоформлення лише на члена сім`ї, а тому, з урахуванням відсутності реєстрації за адресою, останній відмовлено в переоформленні (а.с.11).

Згідно листа Органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Крива Балка» в м. Одесі від 18.03.2019 року зазначено, що будинок перебуває на обслуговуванні ЖЄК та роз`яснено про право звернення до іншої організації (а.с.12).

Згідно листа КП «ЖКС «Пересипський» зазначено, що у видачі довідки форми № 1 відмовлено, оскільки ОСОБА_1 , не є зареєстрованою за адресою (а.с.13).

Разом з цим, відповідно до довідки Одеського навчального-виховного комплексу 3125 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Дошкільний навчальний заклад» Одеської міської ради Одеської області зазначено, що ОСОБА_3 ,, 23.08.2001 року та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проживали за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

На підтвердження здійснення оплати комунальних послуг та інших платежів позивач надала наступні документи.

Відповідно до довідки КП «ЖКС «Пересипський» станом на 01.06.2020 року заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (а.с.46). Згідно довідки ТОВ «ІНФОКС» Філія «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» - заборгованість станом на 01.05.2020 року відсутня (а.с.47).

Таким чином, судом встановлено, що заборгованості за адресою місця проживання відсутня, а відтак, остання оплачує житлово-комунальні послуги, що надаються за даною адресою.

Відповідно до заяви від 23.07.2019 року складеної та підписаної громадянами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , зазначено, що ОСОБА_1 , з моменту свого народження, разом зі своїми дітьми ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.48).

Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання права користування житловим будинком та зобов`язання укласти договори найму, суд виходить з наступного.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця.

Матеріалами справи встановлено, що основний наймач квартири, ОСОБА_4 , на яку було відкрито особовий рахунок та видано ордер 30.05.1985 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з цим, згідно ордеру зазначено, що останній видано на ім`я ОСОБА_4 , складом сім`ї 5 осіб, зокрема, куди була вписана ОСОБА_1 , як племінниця.

За положеннями частин 1, 2 статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (ч. 1ст. 64 ЖК України).

Тобто за змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2ст. 64 ЖК України).

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , вписана до ордеру, як член сім`ї племінниця, та, судом встановлено, що раніше, рішенням суду встановлено факт проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті ОСОБА_4 .

Особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК України).

Таким чином, статус члена сім`ї власника житла не є постійним, а встановлення його наявності пов`язується не тільки з кровною спорідненістю, а й додатковими критеріями.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

В пункті 13 листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначено, що оскільки за змістом ст.ст. 64,65 ЖК України наймач і члени сім`ї, що проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член сім`ї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала постійного місця проживання.

Відповідно ст. 58 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , що також діє в інтересах дочки ОСОБА_2 , внесена до ордеру на вселення до житлового будинку, також, матеріалами справи встановлено, що позивач постійно проживає за даною адресою, утримує житло, сплачує комунальні послуги тощо.

Оскільки питання стосується укладення договору найму, особа яка отримала ордер померла, членом її сім`ї є позивач у справі ОСОБА_1 , право позивача підлягає судовому захисту, оскільки саме позивач фактично має статус наймача, виконує обов`язки наймача квартири, сплачує комунальні послуги.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією за законами України.

Відповідно до ст. 106 ЖК УРСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Разом з цим, підстави для визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, визначені ст.34 ЖК УРСР. Зокрема, п. 1 ч. 1 цієї статті встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

В силу п. 4 ст. 3 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ГУ від 11.12.2003 року, місце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік.

Відповідно до ч.2 ст.2 того ж Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до Положення про Суворовську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1328-VII від 07.12.2016р. (зі змінами від 26.04.2017р.№ 1934-VII) у галузі обліку та розподілу житла районна адміністрація п.2.7, а) власні повноваження:- утворює громадську житлову комісію та організовує її роботу;- веде квартирний та кооперативний облік громадян району, які потребують поліпшення житлових умов; веде облік громадян, які мешкають у аварійних будинках;- вирішує питання про надання дозволу або відмову у відчуженні жилої площі, та іншого майна з дотриманням вимог чинного законодавства із захисту прав і інтересів неповнолітніх дітей;- вирішує питання про включення жилих приміщень до службових та веде їх облік; веде облік осіб, які користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень;- видає ордери на заселення особам, які перебувають на квартирному обліку в районі, на підприємствах, в установах та організаціях району;- вирішує житлові питання, у тому числі щодо видачі ордерів, укладання договорів найму при розподілі неприватизованого житла на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради; внесення змін до договорів найму (зокрема, у разі зміни основного квартиронаймача або зміни складу членів сім`ї квартиронаймача); приведення договорів найму у відповідність до законодавства (зокрема, щодо дотримання форми договору); розподілу службового житла тощо;- здійснює функції уповноваженого органу з управління неприватизованим житлом;- вирішує питання оформлення та переоформлення особистих рахунків на житло;- вирішує питання про надання жилих приміщень у встановленому законом порядку, приєднання вивільнених жилих і нежилих приміщень та про виключення жилих приміщень з числа службових.

З вищенаведеного випливає, що саме до компетенції відповідача віднесено вирішення питання про укладення договору найму житлового будинку з ОСОБА_1 .

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ (остаточне від 02/03/2011 за заявою № 30856/03) у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займане або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50). Втручання держави є порушенням статті 8, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (див. (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom), заява № 66746/01, п. 82).

Із врахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, врахувавши норми матеріального права, суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_1 , була вселена до спірного житлового приміщення, як член сім`ї наймача, її було внесено до ордеру, спірне житлове приміщення було та є її постійним місцем проживання, таким чином, суд дійшов висновку, що позивач довела факт постійного та тривалого проживання із померлим наймачем у спірному житловому будинку до дня смерті останньої, даний житловий будинок є її єдиним постійним місцем проживання, а отже позивач має право на користування спірним житловим будинком.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що надані докази в їх сукупності дають підстави вважати, що позивач, проживаючи в будинку АДРЕСА_1 , як член сім`ї наймача, правомірно набула право користування жилим приміщенням, а як наслідок набула всіх прав та обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення.

У осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР).

Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 р. у справі 6-60цс12.

На підставі викладено, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , що також діє в інтересах неповнолітньої дочки: ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову: КП «ЖСК «Пересипський», Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання права користування квартирою підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 61, 63, 64, 106 Житлового Кодексу України, ст.ст. 2,4 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст. 29, 627 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-82, 258, 263-265, 353, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , що також діє в інтересах неповнолітньої дочки: ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову: КП «ЖСК «Пересипський», Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання права користування квартирою задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), що також діє в інтересах неповнолітньої дочки: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право користування будинком АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради, , укласти з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) договір найму житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 04.08.2022р.

Суддя: