Справа № 632/621/22
провадження № 2-н/632/206/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

08 серпня 2022 р. м. Первомайський

Суддя Первомайського міськрайонного суду Кочнєв О.В., розглянувши в приміщенні суду заяву, подану представником стягувача акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2022 року стягувач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2021 року до 30.04.2022 року у сумі 2286,22 грн. з ОСОБА_1 , вказавши у відповідній заяві місце проживання боржника: АДРЕСА_1 .

07.07.2022 року у порядку частини п`ятої статті 165 ЦПК України суддею був направлений запит щодо підтвердження реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою, вказаною стягувачем у своїй заяві.

27.07.2022 року засобами електронного документообігу, а 01.08.2022 року кур`єрською доставкою до суду надійшла відповідь від Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області від 26.07.2022 року за вих. №02-21/882 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак видати судовий наказ за заявленими вимогами не видається можливим, оскільки наданий суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не є безспірним та містить нарахування, які не відповідають вимогам законодавства.

Так, з доданої до заяви про видачу судового наказу довідці розрахунку заборгованості за послуги з розподілу природного газу перед стягувачем вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку НОМЕР_1 , показники лічильника газу змінилися наступним чином:

- за період з 01.10.2018 року до 30.09.2019 року як розрахунковий період для 2020 газового року (що не входить у заявлений стягувачем період для стягнення, але необхдіний для обгрунтування позиції суду) стягувачем нараховано споживачу ОСОБА_1 642,36 куб.м, з яких щомісячне нарахування складає 53,53 куб.м. (642,36 куб.м : 12). В той же час показники лічильника зазначені в довідці розрахунку заборгованості самим представником стягувача реально склали навіть з урахуванням постійних перерахунків за вказаним особовим рахунком 469,50 куб. м (14360,34 куб.м станом на 30.09.2019 року 13890,84 куб.м станом на 30.09.2018 року), а відповідно місячний обсяг нарахування обсягу річної замовленої потужності на 2020 газовий рік повинен був скласти 39,13 куб.м замість вирахованих стягувачем 53,53 куб.м і саме від цього об`єму повинен був здійснюватися відповідний розрахунок.

При цьому споживач ОСОБА_1 здійснив на користь стягувача у 2020 році два платежі за оплату розподілу природнього газу: у серпні 2020 року на суму 542,16 грн. та у листопаді 2020 року на суму 290,37 грн., які стягувач самовільно зарахував як оплату боргу при визначеній нормі споживання у розмірі 53,53 куб.м, що, як встановлено вище, не відповідає вимогам закону, оскільки місячний обсягу споживання природного газу для споживача ОСОБА_1 повинен був становити 39,13 куб.м, а відповідно вказані платежі з боку споживача повинні були не тільки покрити 2020 рік повністю, а й залишитися як переплата на 2021 рік і враховуватися у 2021 році для покриття відповідних витрат.

Таким чином, оскільки стягувач чітко зазначив, що розрахунок проводиться відповідно до поданої ним довідки розрахунку заборгованості за увесь час, куди включений розрахунок боргу за період з 01.01.2020 року, а сам вказаний розрахунок за період 2020 року не відповідає вимогам діючого законодавства, підстав для окремого розгляду вимог за період 01.01.2021 року 30.04.2022 року немає, оскільки вони є пов`язаними з вимогами попереднього періоду.

Суддя не вважає за необхідне проводити деталізацію нарахувань та платежів за 2021 та 4 місяці 2022 року, оскільки безпідставне нарахування здійснювалося стягувачем вже у 2020 році, що унеможливлює визначення розрахунку як вірного та безспірного.

Відповідно до вимог п.п.6.1 та 6.3 розділу VI «Порядок розрахунків» постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1384/27829 (з подальшими змінами), які повністю кореспондуються з вимогами пункту 2 глави 6 розділу VI «Комерційні умови доступу до газорозподільної системи для отримання/передачі природного газу» постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 року «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824 (з подальшими змінами) визначено:

«Розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою…

З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за:

39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;

126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;

314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

З`ясування обставин такого розрахунку стягувача виходить за межі наказного провадження, де суддя виключно перевіряє достовірність та точність заборгованості, яку подає стягувач, а тому вирішення вказаного питання можливе виключно у порядку позовного провадження. При цьому вимоги заяви стягувача за період з 01.01.2021 року не можуть бути розглянуті окремо і по ним не може бути виданий наказ, оскільки вони є взаємопов`язаними з вимогами за період з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року, враховуючи те, що розрахунок заборгованості, доданий АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до заяви про видачу судового наказу не відповідає діючому законодавству, а споживач ОСОБА_1 здійснював на користь стягувача платежі у 2020 році, які стягувач самовільно врахував на погашення заборгованості за період з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року, яку сам безпідставно і нарахував.

Підставою для відмови у видачі судового наказу суддя вказує п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, а саме подання заяви стягувачем з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, а конкретно - відсутність належних документів, передбачених п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, яким заявник обгрунтовує свої вимоги щодо конкретного підрахунку заборгованості.

Частиною третьою статті 165 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказаного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Пунктом 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» визначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги

телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності

відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових

доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких

послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати

документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків,

а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Згідно з ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

На підставі ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.13, ч.2 ст.164, п.1.ч.1, ч.2 та ч.3 ст.165, ч.1 ст.166, ст.ст.260-261, п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 відмовити у повному обсязі.

Копію ухвали разом із заявою про видачу судового наказу та додатками до неї надіслати заявнику акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до відома, а копію заяви про видачу судового наказу залишити в матеріалах справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги заявником по справі, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з прийняттям головою Верховного Суду на підставі частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розпорядження «Про відновлення територіальної підсудності судових справ Харківського апеляційного суду» від 25.07.2022 року №42 ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду (адреса: 63002, Харківська область, м. Валки, вул. Харківська, 4, в приміщенні Валківського районного суду Харківської області) безпосередньо або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Суддя О. В. Кочнєв