Справа № 188/297/21
Провадження № 2/188/40/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Фесик Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулись ОСОБА_1 (далі - позивач 1), ОСОБА_2 (далі - позивач 2), з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі - відповідач 1), Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач 2) про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначено, що спадкове майно, яке є предметом спору у цій справі, складається з:

1/3 частки земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст» та належала матері позивача 1 ОСОБА_4 ;

1/3 частки земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст» та належала батькові позивача 1 ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача 1 ОСОБА_4 , яка була власником земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст».

26.04.2000 ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все своє майно дітям - ОСОБА_6 , позивачу 1 ОСОБА_1 та відповідачу 1 ОСОБА_3 . Спадщину після смерті спадкодавця прийняли усі вказані спадкоємці за заповітом шляхом подання до Петропавлівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. Крім вказаних спадкоємців за заповітом, спадщину у порядку спадкування за законом прийняв чоловік спадкодавця ОСОБА_5 , оскільки на дату смерті проживав та був зареєстрований за однією адресою разом зі спадкодавцем. ОСОБА_5 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину не отримав.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 заповіту не складав, на дату смерті проживав та був зареєстрований один.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його діти: ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та дружина сина спадкодавця ОСОБА_6 ОСОБА_2 у порядку спадкової трансмісії, передбаченої ст. 551 ЦК Української PCP, який діяв на той час.

Інші спадкоємці майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відсутні.

07.02.2020 позивачі звернулись до державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, виконуючого обов`язки Петропавлівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом, що залишилася після смерті ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , але нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частку земельної частки (паю) та за законом після смерті ОСОБА_5 на 1/3 частку земельної частки (паю), оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спірні земельні частки (паї) у позивачів відсутні.

Оригінали правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно були втрачені ще за життя спадкодавців, що унеможливлює оформлення позивачами їх спадкових прав на нього через органи нотаріату.

Пунктом 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків заборони або арешту цього майна.

Посилаючись на ст.ст. 328,392,1216,1217,1268 ЦК України, позивачі звернулись до суду з цим позовом з метою захисту їх порушених прав і просять визнати за кожним з них право власності на:

1/3 частку земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст» та належала матері позивача 1 ОСОБА_4 ;

1/3 частку земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст» та належала батькові позивача 1 ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Брагинівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 25 травня 2021 року, яке неодноразово відкладалося за клопотанням сторін.

В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач 1 ОСОБА_3 надала до суду заяву, у якій прохає розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідач 2 Брагинівська сільська рада надала в судове засідання заяву, в якій прохає справу розглянути за відсутності її представника, рішення ухвалити на розсуд суду.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи та заяви сторін, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.Судом встановлено, що між сторонами по справі існують цивільно- правові відносини урегульовані нормами цивільного права.

Постільки спадщина після померлої ОСОБА_4 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спадщина після померлого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, то при вирішення спору у справі необхідно застосовувати норми цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Після вивчення письмових доказів судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка була матір`ю позивача 1, що підтверджується копією рішення Петропавлівського районного суду від 13 жовтня 2020 року,яке набрало законної сили 16.11.2020 (а.с. 24-27).

ОСОБА_4 була власником земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст», що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0111367, виданого 04.06.1997 на підставі рішення Петропавлівської райдержадміністрації від 26.05.1997 №156/1-р.

ОСОБА_4 склала заповіт від 26.04.2000p., зареєстрований в реєстрі за №26, посвідчений секретарем виконкому Брагинівської сільської ради. За вказаним заповітом ОСОБА_4 заповіла все своє майно дітям: ОСОБА_6 , позивачу 1 ОСОБА_1 , та відповідачу 1 ОСОБА_3 . Спадщину після смерті спадкодавця прийняли усі вказані спадкоємці за заповітом шляхом подання до Петропавлівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 73.

Крім вказаних спадкоємців за заповітом спадщину у порядку спадкування за законом прийняв чоловік спадкодавця ОСОБА_5 , оскільки на дату смерті проживав та був зареєстрований за однією адресою разом зі спадкодавцем, що підтверджується копією довідки Брагинівської сільської ради від 28.01.2020 року за №149.

ОСОБА_5 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину не отримав.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повторно виданою копією свідоцтва про смерть від 28.01.2020 серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 заповіту не складав, на дату смерті проживав та був зареєстрований один, що підтверджується довідками Брагинівської сільської ради від 28.01.2020p. за №147 та від 28.01.2020p. за №148.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 , прийняли його діти: відповідач 1 ОСОБА_3 , позивач 1 ОСОБА_1 та дружина сина спадкодавця ОСОБА_6 - позивач 2 ОСОБА_2 у порядку, передбаченому ст. 551 ЦК Української PCP, який діяв на той час, тобто за спадковою трансмісією).

Інші спадкоємці на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відсутні.

10.08.2021 позивачі звернулась до Петропавлівської Державної нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом, що залишилася після смерті ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , але постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.08.2021 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частку земельної частки (паю) та за законом після смерті ОСОБА_5 на 1/3 частку земельної частки (паю). Вказана постанова нотаріуса обґрунтована посиланням на ст. 49 Закону України «Про нотаріат»: неподання позивачами оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавців на вказані спірні земельні частки (паї). Оригінали правовстановлюючих документів на спірні земельні частки (паї) у позивачів відсутні.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 ЦК УРСР.

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 562 ЦК УРСР поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 529, 530 ЦК УРСР існує дві черги спадкоємців за законом:

спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу;

при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

До числа спадкоємців за законом належать також:

непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК УРСР);

усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Вони не успадковують за законом після смерті своїх батьків та інших кровних родичів по висхідній лінії, а також братів і сестер. Усиновителі та їх родичі при спадкоємстві після смерті усиновленого або його нащадків прирівнюються до батьків і інших кровних родичів усиновленого. Батьки усиновленого, його інші кровні родичі по висхідній лінії і його брати та сестри не одержують спадщини за законом після смерті усиновленого або його нащадків (ст. 532 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини протягом встановленого строку (стаття 553 ЦК УРСР).

Отже, позивачі не мають іншого способу захисту їх порушеного права, ніж звернутися до суду з цим позовом. Позивачі від спадщини не відмовились, строк на її прийняття не пропустили, право власності спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на земельні частки (паї) оспорене ніким не було та підтверджується копіями сертифікатів, тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при зверненні до суду, однак позивачі прохали залишити судові витрати за ними, про що вони зазначили у позовній заяві, тому суд вважає за можливе судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1300,21 грн з кожного загалом 2600,42 грн залишити на позивачах.

На підставі викладеного, ст.ст. 524,529,530,531,532,534,548,549,553,562 ЦК УРСР ( 1963 року), керуючись ст.ст. 4,12,76,81, 82, 141,352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , до ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, місце знаходження: вул. Шкільна, №7, с. Богинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, , про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0111367, виданого 04.06.1997 на підставі рішення Петропавлівської райдержадміністрації №156/1-р від 26.05.1997.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право власності на 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0111407, виданого 04.06.1997 на підставі рішення Петропавлівської райдержадміністрації №156/1-р від 26.05.1997.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0111367, виданого 04.06.1997 на підставі рішення Петропавлівської райдержадміністрації №156/1-р від 26.05.1997.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом, право власності на 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0111407, виданого 04.06.1997 на підставі рішення Петропавлівської райдержадміністрації №156/1-р від 26.05.1997.

Судові витрати у справі залишити на позивачах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпропетровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда