01.03.2022 Справа № 2605/7478/12
Справа № 756/7478/12
Провадження 4-с/756/27/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2022 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Ракеди С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого держаного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Салеймона Артема Андрійовича,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого держаного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮУ (м. Київ) Салеймона А.А., що полягала у невжитті заходів щодо вилучення про нього інформації з Єдиного реєстру боржників та закриття виконавчого провадження № 65207207, у зв`язку із добровільною сплатою ним боргу за виконавчим листом суду.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленням на адресу його фактичного проживання, яке він зазначив у скарзі. Це поштове відправлення разом із судовою повісткою повернуто відділом поштового зв`язку на адресу суду 22.02.2022 року, у зв`язку відсутністю адресата, а тому згідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається врученою в указаний день.

Державний виконавець у судове засідання не прибув, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, направив на адресу суду копію матеріалів виконавчого провадження.

За таких обставин неявка учасників процесу відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних в ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом установлено, що в провадженні старшого держаного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮУ (м. Київ) Салеймона А.А. перебуває виконавче провадження № 65207207 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 2605/7478/12 від 08.04.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Аллжон» 300 грн. судового збору за подання позовної заяви та 2 740 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги.

Постановою держаного виконавця від 09.07.2021 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 2605/7478/12 від 08.04.2021 року в зв`язку із зупиненням дії постанови Київського апеляційного суду від 19.01.2021 року ухвалою Верховного Суду від 15.03.2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Платіжним доручення від 18.10.2021 року ОСОБА_1 сплатив на депозитний рахунок виконавчої служби 3 595 грн. 00 коп. в якості погашення заборгованості за виконавчим листом Оболонського районного суду міста Києва № 2605/7478/12 від 08.04.2021 року.

В подальшому, 24.10.2021 року та 18.11.2021 року ОСОБА_1 звертався до начальника Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮУ (м. Київ) з приводу оскарження бездіяльності старшого державного виконавця щодо не закриття виконавчого провадження та виключення його з реєстру боржників.

Листами начальника Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮУ (м. Київ) від 08.11.2021 року повідомлено ОСОБА_1 про неможливість закінчення виконавчого провадження № 65207207 до його поновлення після зупинення до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За змістом ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 цього Закону після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено те, що до внесення ОСОБА_1 суми боргу за виконавчим листом Оболонського районного суду міста Києва № 2605/7478/12 від 08.04.2021 року на депозитний рахунок виконавчої служби, виконавчі дії у виконавчому проваджені вже були зупинені до перегляду в касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції на підставі якої був виданий цей виконавчий лист, суд дійшов висновку про відсутність у державного виконавця правових підстав для відновлення виконавчих дій, що дало би йому підставу для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, постанова про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 в межах поданої ним скарги не оскаржується, а тому його доводи в цій частині судовій оцінці не підлягають.

За таких обставин, скарга ОСОБА_1 в частині вимоги про зобов`язання державного виконавця закрити виконавче провадження задоволенню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Згідно з Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 N 2432/5 , автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу; Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Частиною 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначено ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

При цьому, у період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану (ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження»).

Системний аналіз указаних норм свідчить про те, що безумовною підставою для виключення боржника за виконавчим документом з Єдиного реєстру боржників є факт відсутності заборгованості за виконавчим документом, однак законом не урегульовано ситуації коли така заборгованість була погашена під час зупинення виконавчих дій за виконавчим документом.

Разом з цим, положення закону повинні бути передбачуваними та надавати достатньо гарантій проти свавільного застосування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» від 14.06.2007 року).

Якість закону пов`язана з достатньою чіткістю встановлення ним тих чи інших обставин, на підставі яких діють державні органи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волохи проти України» від 02.11.2006 року).

У разі наявності прогалин у законодавстві, суд може шляхом розширеного тлумачення, або застосування аналогії права чи закону, вирішити спір у разі необхідності надання повного захисту правам, свободам та інтересам фізичних осіб, правам та інтересам юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Виходячи з аналізу вказаних вище норм та зважаючи на те, що матеріалами справи встановлено, що відомості до Єдиного реєстру боржників внесено державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 65207207 з виконання виконавчого документа - виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 2605/7478/12 від 08.04.2021 року, а також те, що постановою державного виконавця від 09.07.2021 року зупинено виконавчі дії в межах цього виконавчого провадження до перегляду в касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції на підставі якої будо видано цей виконавчий лист, після чого ОСОБА_1 вніс на депозитний рахунок виконавчої служби суму боргу за виконавчим листом, суд дійшов висновку, що відомості щодо ОСОБА_1 , як боржника мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників, а тому його скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 353, 354, 450, 451 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця - задовольнити частково.

Зобов`язати старшого держаного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Салеймона Артема Андрійовича виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників внесених, у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 65207207.

В решті скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після її підписання.

Суддя