Справа 206/3110/21
Провадження 2/206/46/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Мороз В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності,

за участю:

представника позивача - Бовкуна А.О. ,

представника відповідача - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус ДМНО Ричка Ю.О. в якому просив визнати договір купівлі-продажу недійсним, скасувати рішення та записи про державну реєстрацію права власності.

Вказаний позов, з урахуванням уточнень, мотивував тим, що 05 серпня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 808284/ФЛ від 08.04.2008 укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», в тому числі за договорами забезпечення. За рахунок кредитних коштів боржником ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до умов Договору іпотеки № 808284/ФЛ-3 від 08.04.2008 дана квартира була передана в іпотеку ВАТ КБ «Надра». З інформаційної довідки стало відомо, що запис про іпотеку та обтяження на квартиру АДРЕСА_1 , було припинено на підставі заочного рішення від 26 квітня 2017 року винесеного Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області по цивільній справі № 175-879/17 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра», третя особа: приватний нотаріус ДМНО Римська А.В. про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки. Зазначене рішення Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2021 року по цивільній справі № 175/879/17 було скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Однак, з моменту винесення заочного рішення від 26.04.2017 та до скасування його в апеляційній інстанції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено 05.05.2018 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ричка Ю.О. та зареєстровано в реєстрі за № 920. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 40955025 від 05.05.2018, номер запису про право власності/довірчої власності: 26016985. Отже, боржником знаючи, що кредитні зобов`язання не виконані та наявний борг, було відчужено майно. Тим самим було здійснено порушення прав Кредитора щодо унеможливлення стягнення з боржника грошових коштів шляхом звернення стягнення на майно.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», в якому зазначив, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири є неправомірним, неналежним та неефективним способом захисту прав та інтересів, з огляду на те, що ОСОБА_1 ніколи кредитний договір із ПАТ КБ «Надра» не укладався, а отже у позивача відсутні будь-які підстави звертатися до ОСОБА_1 з приводу виконання умов кредитного договору. Відповідач зазначає, що у випадках, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право звернутись до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження недійсним. Окрім того, у відзиві на позовну заяву зазначено, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем та не може відповідати за бездіяльність влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Втрата вказаної квартири для нього буде надмірним тягарем. Також, позивач вказує, що рішення по справі № 175/879/17 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра», про визнання кредитного та іпотечного договору недійсними, не має преюдиціального значення для цієї справи, оскільки преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Однак, ОСОБА_1 не приймав участі в якості третьої особи при розгляді вищезазначеної справи. Окрім того, договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та реєстрації, однак був вчинений ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ПАТ КБ «Надра» у простій письмовій формі, тобто цей договір є неукладеним. На підставі викладеного просить відмовити ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представником ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було подано до суду відповідь на відзив, в якому останній підтримав обставини викладені в позовній заяві та обраний спосіб захисту.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2022 призначено в справі підготовче судове засідання.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2022 залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також надав пояснення аналогічні обставинам, що викладені у позові.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити в задоволенні позовної заяви.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.

Третя особа Приватний нотаріус ДМНО Ричка Ю.О. в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомила.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, оцінивши докази та аргументи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08 квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 808284/ФЛ, відповідно до умов якого ОСОБА_2 були надані грошові кошти (Кредит) у сумі 59111,06 доларів США 06 центів на придбання у власність нерухомого майна (квартири), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19-23).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором 08.04.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 808284/ФЛ-3 відповідно до умов якого, квартира АДРЕСА_1 , була передана в іпотеку ВАТ КБ «Надра» (а.с.15-18).

У зв`язку з посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В. накладено заборону на відчуження зазначених в іпотечному договорі об`єктів нерухомого майна та внесено відповідні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (25-42).

Укладаючи договір іпотеки, сторони за ним погодили (пункт 3.1.10 договору іпотеки), що до виконання Зобов`язання у повному обсязі Іпотекодавець не має права без згоди Іпотекодержателя розпоряджатися будь-яким чином Предметом іпотеки в цілому або окремим майном, що входить до його складу, а саме відчужувати у будь-який спосіб (продавати, дарувати, обмінювати), знищувати, передавати у володіння і користування (оренду, лізинг) третім особам, а також укладати відносно Предмету іпотеки або його частини будь-які інші угоди без згоди Іпотекодержателя.

05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним договором № 808284/ФЛ від 08.04.2008 укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», у тому числі за договорами забезпечення (а.с. 8-14).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 05.05.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О. та зареєстровано в реєстрі за № 920. Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:409550025 від 05.05.2018. Вказану інформацію сформовано 16.07.2021 року (а.с. 25-42).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05.05.2018, який міститься в матеріалах нотаріальної справи, ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 66, 67).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 202 ЦК України.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст. 203 ЦК України, так зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей тощо.

За ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання правочину недійсним, що передбачено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до статей 215, 16 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотекою визначається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду.

За ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).

Іпотекодавець має право одержувати від предмета іпотеки продукцію, плоди і доходи, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Правові наслідки порушення обов`язків іпотекодавця визначені ст. 12 Закону України «Про іпотеку», якою серед іншого передбачено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, що передбачено ч. 1 ст. 236 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги, що спірне майно не перебувало під забороною, оскільки відповідач ОСОБА_2 не могла діяти без згоди іпотекодержателя - позивача, оскільки діяв ЗУ «Про Іпотеку», відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 була передана в іпотеку.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про Іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Тобто на момент вчинення правочину відомості про те, що договір іпотеки припинено або рішення суду виконано, були відсутні.

Крім того, продавець майна знаючи, що спірне майно знаходиться під іпотекою не мав права здійснювати дії щодо його відчуження.

Також умовами іпотечного договору було чітко передбачено, що ОСОБА_2 не мала права відчужувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стосовно посилання представника відповідача на те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, а саме, у зобов`язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення індикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтями 387, 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в набувача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цими статтями, оскільки вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права. Це випливає з того, що оскільки добросовісне набуття відповідно до ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно набувається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати, то наслідком угоди, вчиненої з таким порушенням, є невизнання правочину недійсним, а повернення майна з незаконного володіння, якщо для цього є передбачені законом підстави.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 641/9904/16-ц, майно може бути витребувано від добросовісного набувача шляхом подання індикаційного позову, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Таке витребування застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. За змістом вказаної норми закону випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

ОСОБА_2 відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно хотіла настання вказаних наслідків та була обізнана про невиконане грошове зобов`язання за кредитним договором № 808284/ФЛ від 08.04.2008 та про наявний договір іпотеки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем обраний правильний спосіб захисту своїх порушених прав відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України.

Враховуючи викладене, дослідивши докази, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2 , яка відчужила майно (квартиру) на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 , діяла недобросовісно та зловживаючи правами, оскільки вчинила оспорюваний договір купівлі-продажу, який порушив майнові інтереси кредитора і був направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

Крім того, слід зазначити, що договір купівлі-продажу було укладено щодо майна, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом, а тому без згоди іпотекодержателя не може бути відчуженим.

Також, суд враховує, що відповідно до договору іпотеки № 808284-ФЛ-3 від 08.04.2008 вартість Предмету іпотеки а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складає 326136, 00 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари по офіційному курсу НБУ на день укладання цього договору складає 64581,39 долар США, 39 центів. Так, ОСОБА_1 вказана квартира придбана за 252600,00 грн., що на день укладання договору купівлі-продажу квартири від 05.05.2018 складає приблизно 9600,00 долар США.

На підставі викладеного, всебічно з`ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Втой же час, суд може застосувати наслідки недійсності правочину, через що вимога позову про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , підлягає задоволенню: саме в такій спосіб порушені права позивача підлягають задоволенню.

Задовольняючи дану позовну вимогу, суд керується статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ч. 3), згідно з якою у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (49044, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2, офіс 205) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна ( АДРЕСА_4 ), про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності- задовольнити.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 05.05.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. та зареєстрований в реєстрі за № 920.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_5 , індексний номер рішення: 40955025 від 05.05.2018, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 26016985, припинивши право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02 серпня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Малихіна