Справа № 148/897/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , подану представником ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про визнання батьківства, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся представник позивача, адвокат Кугутюк Олександр Васильович, який на підставі ордеру діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 175 ЦПК України.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли: 1) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені ордером, виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.

Слід також зазначити, що повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо подання та підписання позовної заяви, повинні підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

До матеріалів справи представником позивача, зокрема ордеру (а.с.20) не додано документів на безумовне підтвердження права подання та підпису позовної заяви від імені позивача, оскільки зазначення в ордері загального формулювання, що договором про надання правової допомоги повноваження адвоката не обмежуються, не достатньо для визначення обсягу повноважень представника позивача.

Судом встановлено, що представником позивача подано та підписано позовну заяву та засвідчено копії усіх документів по справі, однак до матеріалів позову не додано документів на підтвердження повноважень представника щодо права подання та підпису позовної заяви від імені позивача. Тому з метою перевірки права представника позивача на подачу позовної заяви від імені позивача, останньому потрібно надати договір, або інший документ яким передбачені права представника позивача.

Тобто, якщо у суду виникли сумніви в тому, що документи на підтвердження повноважень представника є недостатніми, то суду слід залишити позовну заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Аналогічний висновок висвітлений в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 185/2794/19.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху.

Враховуючи, що позовна заява представника позивача, адвоката Кугутюка Олександра Васильовича, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, її необхідно залишити без руху, надавши представнику позивача строк для усунення недоліків, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 175-177, ст. 185 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника позивача, адвоката Кугутюка Олександра Васильовича, який на підставі ордеру діє в інтересах ОСОБА_1 до до ОСОБА_3 про визнання батьківства, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, залишити без руху.

Надати представнику позивачу строк для усунення указаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: