Справа № 375/955/21
Провадження № 2/375/232/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 липня 2022 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді Чорненької О.І.,

при секретарі судового засідання Киричок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, у залі суду в смт Рокитне, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

До Рокитнянського районного суду Київської області надійшла позовна заява від представника позивача - адвоката Іллінського О.В. про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача обґрунтовує позицію свого довірителя тим, що власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 14.12.2000 та витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 1542627 сформованого 23.03.2013, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.03.2013 зареєстрованого в реєстрі за № 869, є ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі з 06.05.2003, що доводиться відповідною відміткою у будинковій книзі.

Проте відповідач у будинку фактично не проживає за місцем реєстрації з 2005 року.

Дана обставина порушує права позивача, оскільки факт реєстрації у квартирі впливає на розмір комунальних платежів, нарахування субсидії, а також може стати суттєвою перешкодою продажу позивачем зазначеної квартири.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 24.12.2021 позовну заяву прийнято до судового розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання на 10 годину 30 хвилин 26.02.2022.

Ухвалою суду від 14.03.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи було відкладено 14.03.2022, 12.05.2022 та призначено до розгляду на 13 годину 19.07.2022.

У судове засідання призначене на 19.07.2022 сторона позивача не прибула, проте через канцелярію суду, представником Іллінським подано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю та щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся поштовими відправленнями, які було отримано адресатом, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням від 20.01.2022, 15.04.2022. Також, було надіслано на його номер телефону СМС-повідомлення про виклик до суду, що підтверджується довідкою про доставку від 04.01.2022, 14.02.2022, 13.05.2022,

Крім того, було розміщено оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду від 16.02.2022, 28.03.2022

Третя особа - Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області свого представника до суду не направила. Однак, через канцелярію суду, надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника селищної ради за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними письмовими матеріалами.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

відповідач не подав відзив;

позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи позицію позивачки, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Позивач є власником житлової квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 14.12.2000 (виданого на підставі розпорядження Рокитнянської районної адміністрації Київської області від 14.12.2000 № 241-Ж) та витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 1542627 сформованого 23.03.2013, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.03.2013 зареєстрованого в реєстрі за № 869.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі з 06.05.2003., що доводиться відповідною відміткою у Будинковій книзі квартири АДРЕСА_2 .

З акту обстеження матеріально-побутових умов від 08.07.2021 встановлено, що з 2005 року відповідач ОСОБА_2 не проживає у зазначеній квартирі.

Відповідно до довідки виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Обербетон-Інвест" за № 184 від 24.10.2018, відповідач з 01.08.2017 до дня видачі довідки працював на посаді інженера з організації виробництва вказаного товариства, яке розміщене у м. Житомирі.

Місце проживання та роботи відповідача за станом на день звернення до суду стороні позивача не відоме.

Причиною звернення до суду є та обставина, що відповідач, який фактично не проживає у квартирі позивача, зареєстрований як особа, що постійно проживає у ній, порушує його права, оскільки факт його реєстрації у квартирі впливає на розмір комунальних платежів, нарахування субсидії, а також може стати суттєвою перешкодою продажу позивачем зазначеної квартири.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини 1 статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином, виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, і припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.

Згідно з вимогами частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статтей 16, 386, 391 ЦК України.

Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Відповідно до частини 1 статті 495 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Заслухавши позивачку, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити.

Позивачем доведено, що відповідач, ОСОБА_2 , не проживає у квартирі АДРЕСА_2 ,з 2005 року, не сплачує комунальні платежі та здійснює його обслуговування, а реєстрація відповідача у належному йому будинку створює об`єктивні незручності та суттєві перешкоди у користуванні зазначеним майном та оплаті комунальних послуг.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позовних вимог шляхом усунення перешкод у користуванні житловим будинком, зокрема визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартира АДРЕСА_2 .

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, згідно з квитанції про сплату № 60717 від 02.08.2021.

На підставі ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 379, 405, 495 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 76-89, 141, 200, 206, 258, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , таким що втратив право користуватися житловою квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, згідно з квитанції про сплату № 60717 від 02.08.2021.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільного процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення виготовлено 19 липня 2022 року.

Повне найменування сторін

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

представник позивача: адвокат Іллінський Олександр Васильович, РНОКПП НОМЕР_4 , місце здійснення діяльності: АДРЕСА_4 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області, юридична адреса: 09601, Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Незалежності, 2, фактична адреса: 09601, Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Першотравнева, 5.

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА