П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/258/22

Провадження № 22-ц/4815/888/22

Головуючий у Кузнецовському міському суді

Рівненської області: суддя Бренчук Г.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

у м. Вараш Рівненської області

о 14 год. 34 хв. 13 квітня 2022 року

Повний текст рішення ухвалено: 18 квітня 2022 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Комунальне підприємство "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради Рівненської області;

представники учасників справи:

позивача адвокат Шумра Ірина Вікторівна;

відповідача ОСОБА_2 ;

за участі: позивача і представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради Рівненської області на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради Рівненської області про визнання незаконним і скасування наказу № 03-к від 12 січня 2022 року "Про припинення трудового договору", поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Комунального підприємства «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради (далі КП "Вараштепловодоканал"), де просила визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 03-к від 12 січня 2022 року «Про припинення трудового договору»; поновити її на посаді начальника абонентської служби КП «Вараштепловодоканал» з 12 січня 2022 року; стягнути з КП «Вараштепловодоканал» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 січня 2022 року до дня ухвалення рішення по суті спору. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що 12 січня 2022 року оспорюваним наказом № 03-к «Про припинення трудового договору» її було звільнено з посади начальника абонентської служби з 12 січня 2022 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Підставою звільнення був наказ № 446 від 10 листопада 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису підприємства та скорочення штату працівників». Вважає, що станом на 06 жовтня 2021 року, тобто на дату ознайомлення позивача та інших працівників абонентської служби з наказом № 372 від 27 вересня 2021 року № «Про затвердження структури підприємства», була вакантною посада керівника групи договірних відносин, обліку і розрахунків. Проте, незважаючи, що ОСОБА_1 була керівником абонентської служби та мала переважне право на цю посаду, роботодавець 01 листопада 2021 року перевів на цю посаду іншого працівника.

Не згодна із наказами відповідача № 371 від 24 вересня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису підприємства» та № 372 від 27 вересня 2021 року «Про затвердження структури підприємства», за якими виведено з штатного розпису КП "Вараштепловодоканал" абонентську службу, адже не містять жодного техніко-економічного обґрунтування.

10 листопада 2021 року роботодавець ознайомив позивача з попередженням про заплановане вивільнення та запропонував лише одну вакантну посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку. При цьому повідомлення не містить посилань про відсутність інших вакантних посад у відповідача. ОСОБА_1 дала згоду на переведення. Однак 23 листопада 2021 року відповідач видав повідомлення за № 1461 про те що трудовим законодавством не передбачено обов`язку роботодавця «притримувати» вакансію протягом двох місяців і здійснити переведення в останній день такого скорочення. У зв`язку з нагальною виробничою потребою роботодавця у виконанні завдань, покладених на техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку, просив невідкладно (але не пізніше наступного робочого дня) подати заяву про переведення інспектору з кадрів. Оскільки 10 листопада 2021 року вона надала згоду на переведення у врученому попередженні, вважає, що є достатні підстави для висновку, що вона погодилась на пропозицію КП "Вараштепловодоканал". В період скорочення штату працівників, маючи згоду позивача на переведення, роботодавець 26 листопада 2021 року видав наказ № 151-к «Про прийняття на роботу» з випробувальним терміном до 28 січня 2022 року іншу особу, яка ознайомилась з наказом 29 листопада 2021 року. Тобто таке призначення на посаду техніка групи обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку іншої особи для відповідача не було актуальним.

Звертала увагу, що має майже 20-річний стаж роботи на керівних посадах у відповідача, а відповідно до п.7 ч.1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в т.ч. при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування. Вважала, що зазначені обставини надають їй переважне право залишитися на роботі у відповідача, що роботодавцем не враховано.

При цьому КП "Вараштепловодоканал" не було дотримано порядку вивільнення працівника, тобто відповідач звільнив її без законної на те підстави, а тому зобов`язаний поновити на попередній роботі.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним і скасовано наказ в.о. директора КП "Вараштепловодоканал" №03-к від 12 січня 2022 року "Про припинення трудового договору".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальнкиа абонентської служби КП "Вараштепловодоканал" з 12 січня 2022 року.

Стягнуто з КП "Вараштепловодоканал" на користь позивача 70 971, 52 гривні середньог озаробітку за час вимушеного прогулу з 13 січня 2022 року по 13 квітня 2022 року.

Вирішено питання про судові витрати.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права, просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про хибність висновку суду про те, що початок процедури скорочення чисельності та/або штату працівників є нормативно закріпленим правом роботодавця. Вважає, що таке твердження не мотивоване нормами права і не містить посилання на порушення жодної норми закону, а тому нівелює права роботодавця. При цьому зміст оскаржуваного рішення не свідчить і про наявність оцінки доводам та аргументам КП "Варатепловодоканал".

Заявник звертав увагу на необґрунтованість висновку суду про відсутність доказів щодо відмови ОСОБА_1 від переведення на вакантну посаду, тоді як акт від 25 листопада 2021 року не є належним і допустимим доказом відмови позивача від переведення. При цьому ОСОБА_1 в отриманому попередженні про наступне вивільнення зазначала, що дає згоду на переведення лише з лише з 12 січня 2022 року, а суд попередньої інстанції цей факт знехтував, не мотивуючи правомірність вчинення такої дії позивачем. Станом на 17 год. 15 хв. 25 листопада 2021 року від роботодавця згоди на переведення отримано не було, що підтверджено відповідним актом інспекторів відділу кадрів від того ж дня. Тобто КП "Вараштепловодоканал" здійснив усі дії, спрямовані на збереження робочого місця за ОСОБА_1 .

Між тим, судом безпідставно відхилено заперечення відповідача, що суперечить вимогам ст.ст. 77-78 ЦПК України.

Не згоден і з похідним висновком суду про відсутність жодних відомостей про те, з якого часу посада техніка групи з обслуговування мереж та вузлів була вакантною та про нагальну виробничу потребу роботодавця у виконанні завдань, покладених на техніка групи з обслуговування мереж та вузлів. Ці обставини вважає підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Не відповідають дійсності показання свідка ОСОБА_3 в частині пропозицій перевестися на запропоновані посади в центр обліку і обслуговування, адже є перекрученими і викладеними в інтересах позивача.

Також суд вийшов за межі розгляду справи, оскільки процедура скорочення розпочалася 10 листопада 2021 року, однак в судовому рішенні не надано оцінки законності цієї процедури, а проаналізовано факт переведення працівників з абонентської служби до центру обліку і обслуговування, яке відбулося за наслідками наказів №371 від 24.09.2021 та №372 від 27.09.2021, тобто виданих до моменту поновлення ОСОБА_1 на роботі. Отже, цим не додержано правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 28 березня 2018 року у справі №755/3495/16-ц.

Крім іншого, всупереч положенням ч. 4 ст. 265 ЦПК України суд не навів конкретних норм права, що були б порушені КП "Вараштепловодоканал", а також норм права, які ним були застосовані при ухваленні оскаржуваного рішення.

У поданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача, оскільки 10 листопада 2021 року при персональному попередженні ОСОБА_1 про наступне вивільнення з посади начальника абонентської служби КП "Вараштепловодоканал" вона надала згоду на переведення з 12 січня 2022 року на посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку. Натомість роботодавець 25 листопада 2021 року у зв`язку із виробничими потребами у виконанні завдань, покладених на техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку, запропонував їй подати заяву про невідкладне переведення на дану посаду, а неподання заяви такого змісту буде розцінюватися як відмова позивача на зайняття запропонованої посади. Станом на 17 год. 15 хв. 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 заяви про переведення на посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку подано не було, про що КП "Вараштепловодоканал" було складено відповідний акт. Враховуючи це, на посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку 29 листопада 2021 року прийнято іншого працівника з випробувальним терміном до 28 січня 2022 року.

Крім цього, судом звернуто увагу на те, що усіх працівників абонентської служби було попереджено про наступне увільнення в зв`язку із ліквідацією цього структурного підрозділу та запропоновано перевестися до центру обліку і обслуговування на відповідні посади 07 жовтня 2021 року, тоді як позивача про це повідомлено лише 10 листопада 2021 року.

Оскільки позивач погодилася при персональному попередженні щодо наступного вивільнення із займаної посади на переведення на посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку, а доказів про те, що вона згодом відмовилася від цього переведення роботодавцем надано не було, тому оспорюваний наказ про звільнення ОСОБА_1 визнано судом незаконним та скасовано, а її поновлено з 12 січня 2022 року на посаді начальника абонентської служби зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 70 971, 52 гривні.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як з`ясовано судом, і ці обставини сторонами не заперечуються і визнаються, ОСОБА_1 01 жовтня 2002 року прийнята в порядку переведення на посаду начальника договірного відділу Кузнецовського міського комунального підприємства (25 червня 2021 року на підставі рішення Вараської міської ради Рівненської області №524 назву змінено на "КП "Вараштепловодоканал").

В подальшому, 01 серпня 2019 року, позивача переведено на посаду начальника абонентської служби Кузнецовського міського комунального підприємства, а 31 травня 2021 року її звільнено з посади за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором. З 31 травня 2021 року поновлена на роботі згідно з рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2021 року. Наказом КП "Вараштепловодоканал" №107-к від 29 вересня 2021 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника абонентської служби з 31 травня 2021 року.

Відповідно до наказу № 260 від 02 серпня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису підприємства» виведено з штатного розпису КП «Вараштепловодоканал» посаду начальника абонентської служби. Заступнику директора доведено про початок реорганізації абонентської служби та зобов`язано до 30 серпня 2021 року подати оновлену структуру з відповідними підрозділами та самостійними одиницями (за потреби), пропозиції/згоди про переміщення.

З наказу № 371 від 24 вересня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису підприємства» вбачається, що з 07 жовтня 2021 року, враховуючи наказ № 260 від 02 серпня 2021 року, внесено зміни до штатного розпису КП «Вараштепловодоканал» та виведено з штатного розпису 21 одиницю, зокрема 20 одиниць по абонентській службі, і уведено в штатний розпис 22 одиниці, зокрема 21 одиницю центру обліку та обслуговування.

27 вересня 2021 року наказом № 372 введено в дію з того ж дня оновлену структуру роботодавця. У пункті 2 наказу вказується, що структуру, яка діяла до 27 вересня 2021 року, слід вважати такою, що втратила чинність. У структурі, яка введена в дію з 27 вересня 2021 року, такий підрозділ як "Абонентська служба" відсутній.

Згідно з наказом № 107-к від 29 вересня 2021 року на виконання рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2021 року у справі № 565/907/21 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника абонентської служби з 31 травня 2021 року. Цим наказом доручено в.о. начальника планово-економічного відділу ввести в штатний розпис підприємства посаду начальника абонентської служби.

Наказом № 373 від 29 вересня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису підприємства» з 29 вересня 2021 року внесено зміни до штатного розпису відповідача та введено до штатного розпису посаду начальника абонентської служби.

Згодом, 10 листопада 2021 року, директором КП «Вараштепловодоканал» видано наказ № 446 про виведення з 12 січня 2022 року з штатного розпису підприємства та скорочення штатної одиниці начальника абонентської служби. Доручено інспектору з кадрів провести процедуру скорочення працівника, посада якого підлягає скороченню; запропонувати працівнику, що підлягає вивільненню, переведення за його згодою на вакантні посади, які підходять за освітою, кваліфікацією, досвідом роботи та станом здоров`я. У разі відмови від переведення провести звільнення згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

З цим наказом ОСОБА_1 ознайомилась під особистий підпис 10 листопада 2021 року.

Того ж дня нею отримано персональне попередження про заплановане вивільнення № 011/310 від 10 листопада 2021 року.

У персональному попередженні № 011/310 ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до наказу № 446 від 10 листопада 2021 року посада, яку вона займає, з 12 січня 2022 року підлягає скороченню. З врахуванням ст. 492 КЗпП України запропоновано наявні за її кваліфікацією вакансії, зокрема, техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку. Повідомлено, що у разі наявності вакансій за кваліфікацією в період до дати скорочення, вона буде їй запропонована.

ОСОБА_1 надала згоду на переведення з 12 січня 2022 року шляхом проставлення дати, особистого підпису та прізвища й ініціалів.

23 листопада 2021 року ОСОБА_1 отримала повідомлення № 1461, у якому КП "Вараштепловодоканал" підтверджено, що вона погодилася на зайняття посади техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку, однак ст. 492 КЗпП України та трудовим законодавством в цілому не передбачено обов`язку роботодавця «притримувати» вакансію протягом двох місяців і здійснити переведення працівника в останній день скорочення посади. Вимога роботодавцю щодо переведення її саме з 12 січня 2022 року не містить правового підґрунтя. Законодавство лише встановлює обов`язок запропонувати іншу роботу на тому самому підприємстві, а у випадку відмови від переведення на запропоновану роботу вона, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

У зв`язку з виробничою потребою роботодавця у виконанні завдань, покладених на техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку, запропоновано ОСОБА_1 невідкладно (але не пізніше наступного робочого дня) подати заяву про переведення інспектору з кадрів. У разі відмови у той самий термін повідомити про прийняте рішення інспектора з кадрів, а у випадку відмови проставлення такого напису та/або ігнорування цього повідомлення, її дії будуть розцінюватись як відмова від переведення.

25 листопада 2021 року старшим інспектором з кадрів та інспектором з кадрів складено акт про те, що відповідно до повідомлення № 1461 від 23 листопада ОСОБА_1 було запропоновано подати заяву про переведення на посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку до 24 листопада 2021 року, однак станом на 17 год. 15 хв. заява ОСОБА_1 подана не була, повідомлення за № 1461 від 23 листопада 2021 року було проігнороване, згоду на переведення не надано.

З наказу № 151-к від 26 листопада 2021 року видно, що на запропоновану позивачу посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку з 29 листопада 2021 року прийнято іншого працівника з випробувальним терміном до 28 січня 2022 року.

Наказом від 12 січня 2022 року № 03-к ОСОБА_1 увільнено з 12 січня 2022 року з посади начальника абонентської служби на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто в зв`язку зі скороченням штату працівників.

При цьому судом встановлено, що згідно з довідкою № 1 від 24 березня 2022 року первинної профспілкової організації КП «Вараштепловодоканал» ОСОБА_1 не є членом первинної профспілкової організації відповідача. Тобто попередньої згоди первинної профспілкової організації на її вивільнення закон не вимагає.

Вважаючи, що її право на працю порушене роботодавцем через незаконне увільнення із займаної посади, у лютому 2022 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до КП "Вараштепловодоканал" про визнання незаконним і скасування наказу №03-к від 12 січня 2022 року "Про припинення трудового договору", поновлення її на посаді начальника абонентської служби з 12 січня 2022 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано визнав незаконним і скасував оспорюваний наказ, поновив ОСОБА_1 на посаді начальника абонентської служби з 12 січня 2022 року та стягнув з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 січня 2022 року по 13 квітня 2022 року.

При цьому середній заробіток нараховано відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Так, середньоденна заробітна плата згідно з наданою роботодавцем довідкою №01 від 12 січня 2022 року склала 1 108, 93 гривні, а кількість робочих днів вимушеного прогулу становила 64 одиниці. Тому, помноживши 1 108, 93 гривні на 64 дні, правильно одержано 70 971, 52 гривні. З цієї суми суд не вправі утримувати податки та збори, оскільки згідно із ст. 168.1 Податкового кодексу України обов`язок по нарахуванню та утриманню податків фізичних осіб із заробітку та інших видів оплати праці працівників покладається на роботодавця - податкового агента, який провадить ці виплати. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку визначену в статті 167 цього Кодексу (ст. 168.2 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Частиною другою ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами ч.ч. 1, 3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як убачається з довідки КП «Вараштепловодоканал» від 07 квітня 2022 року № 4570-420-22, в період з 10 листопада 2021 року по 12 січня 2022 року у роботодавця були вакантні посади слюсара-сантехніка (центр обліку а обслуговування), електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, електромонтера з випробувань та вимірювань (електротехнічна служба), електрогазозварника, слюсаря аварійно-відновлювальних робіт (дільниця з ремонту та обслуговування теплових мереж міста), техніка (група з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку).

З повідомлень № 011/257 та № 011/258 від 07 жовтня 2021 року вбачається, що працівники абонентської служби ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погодились на переведення в центр обліку та обслуговування на посади спеціаліста з договірної роботи ІІ категорії та інженера з розрахунків та режимів ІІ категорії з 07 грудня 2021 року.

З 07 грудня 2021 року ОСОБА_4 переведена на посаду спеціаліста з договірної роботи ІІ категорії (наказ № 144-к від 09 листопада 2021 року), а ОСОБА_5 переведена на посаду інженера з розрахунків та режимів ІІ категорії (наказ № 145-к від 10 листопада 2021 року).

Представник КП "Вараштепловодоканал" в судовому засіданні пояснив, що з дати отримання згоди цих працівників на переведення, тобто з 07 жовтня 2021 року, вказані посади не вважались вакантними, а тому ОСОБА_1 не були запропоновані.

Жодних відомостей про те, з якого часу посада техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку була вакантною, відповідачем надано не було. Також не надано доказів виробничої потреби роботодавця у виконанні завдань, покладених на техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку.

Зі змісту наказу № 446 від 10 листопада 2021 року видно, що підставою для його видання є наказ № 371 «Про внесення змін до штатного розпису» від 24 вересня 2021 року, наказ № 372 від 27 вересня 2021 року «Про затвердження структури підприємства» та відсутність абонентської служби в чинній структурі КП «Вараштепловодоканал».

З 27 вересня 2021 року в структурі роботодавця такий підрозділ як "Абонентська служба" відсутній відповідно до наказу № 372 від того ж дня. З 29 вересня 2021 року введено до штатного розпису КП «Вараштепловодоканал» посаду начальника служби, а ОСОБА_1 з 29 вересня 2021 року допущена до роботи на цій посаді.

07 жовтня 2021 року всіх працівників абонентської служби, крім ОСОБА_1 , повідомлено, що на підставі наказу директора КП «Вараштепловодоканал» № 371 від 24 вересня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису підприємства», враховуючи наказ № 260 від 02 серпня 2021 року, у зв`язку з реорганізацією абонентської служби посади, які вони обіймають, виведено з штатного розпису. Запропоновано працівникам з 07 жовтня 2021 року перевестись в центр обліку та обслуговування на запропоновані посади.

Між тим, ОСОБА_1 , яку з 29 вересня 2021 року допущено до роботи на посаді начальника абонентської служби, повідомлено про заплановане вивільнення лише 10 листопада 2021 року.

Відповідач стверджував, що оскільки позивач згоду на переведення та посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку не надала, про що свідчить акт від 25 листопада 2021 року, з 26 листопада 2021 року ця посада вважалась вакантною.

Проте, як правильно вказувалося судом, ОСОБА_1 погодилась на переведення на посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку, що підтверджується її підписом на персональному попередженні № 011/310 від 10 листопада 2021 року і ця обставина визнавалася роботодавцем. Доказів про те, що позивач в подальшому відмовилась від переведення на дану посаду, не надано, а матеріали справи їх не містять.

Таким чином спростовуються доводи апеляційної скарги про хибність висновку суду щодо того, що початок процедури скорочення чисельності та/або штату працівників є нормативно закріпленим правом роботодавця, а також про відсутність відповідного такого твердження.

Щодо аргументів заявника про помилковість оцінки акта від 25 листопада 2021 року, яким запропоновано подати заяву про переведення на посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку до 24 листопада 2021 року, як неналежного доказу, то колегія суддів вважає його таким, що жодним чином не вказує про законність дій та рішення роботодавця. Так, цей акт не спростовує факт наявності волевиявлення ОСОБА_1 на переведення на посаду техніка групи з обслуговування мереж та вузлів комерційного обліку з 12 січня 2022 року, що стверджується змістом персонального попередження про заплановане звільнення №011/310 від 10 листопада 2021 року і визнавалося відповідачем. Тобто примушування позивача до переведення на посаду раніше терміну, на який вона розраховувала в зв`язку зі скороченням посади начальника абонентської служби, свідчить про незаконність дій і рішення роботодавця і очевидно порушує права ОСОБА_1 на працю.

Не можна погодитися як з необґрунтованими і з посиланнями автора апеляційної скарги на відсутність інформації про те, з якого часу посада техніка групи з обслуговування мереж та вузлів була вакантною та про виробничу потребу роботодавця у виконанні завдань, покладених на техніка групи з обслуговування мереж та вузлів.

Так само не заслуговують на увагу і доводи про перекручування показань свідка ОСОБА_3 в частині пропозицій перевестися на запропоновані посади в центр обліку і обслуговування, оскільки не мають вирішального значення при розгляді справи.

З приводу аргументів про недодержання норм процесуального права, то колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, чіткий і вичерпний перелік випадків, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, наведено у ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Однак будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, що спонукали би до хибного розв`язання спірних відносин, чи інших обставин, які є обов`язковим мотивом для унеможливлення законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, заявником зазначено не було, матеріали справи не містять, а апеляційним судом не здобуто.

Необґрунтованими вважає колегія суддів і доводи заявника про застосування норм матеріального права, які не підлягали застосуванню, адже спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції.

В решті аргументи відповідача про незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції також відхиляються з огляду на їх безпідставність.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду попередньої інстанції в іншій частині заявником не оскаржувалося, тому колегія суддів не вбачає законних підстав для його перегляду в цій частині.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Вараштепловодоканал" Вараської міської ради Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 02.08.2022

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

С.С.Шимків