Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з ОСОБА_2 вартість матеріального збитку в сумі 342643,25 грн., 3% річних в сумі 7716,51 грн., інфляційні втрати в розмірі 5841,92 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 3000,00 грн., а також судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2019 року приблизно о 22 год. 05 хв. на 9 км а/д Н-08 Київ-Переяслав-Хмельницький сталася ДТП за участі автомобіля «Fiat Doblo» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , «DAF LF45» НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , «Mercedes Sprinter» д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 .

Вказана ДТП сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2019 року.

Станом на ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Fiat Doblo» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «СК «Оранта-Січ» полісом обов`язково страхування АМ/8214098, яка сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 99700,00 грн.

Відповідно до звіту про оцінку вартості збитку №01-04/12 від 04.12.2019 р. нанесеного власниці пошкодженого КТЗ «DAF LF45» НОМЕР_2 вартість відновлювального ремонту становить 638573 грн. 23 коп., ринкова вартість без урахування аварійних пошкоджень на момент ДТП становить 442343грн. 25 коп., вартість матеріального збитку складає 442343 грн. 25 коп. Вартість проведеного дослідження складає 3000,00 грн., яка була сплачена позивачем.

Враховуючи, що страховою компанією позивачу виплачено суму в розмірі 99700,00 грн., яка є недостатньою для повного відшкодування завданої шкоди, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 342643,25 грн.

Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити на його користь, відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 7716,51 грн. та інфляційні втрати в розмірі 5841,92 грн.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.05.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.05.2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

31.07.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що у звіті про оцінку КТЗ 01-04/12 від 04.12.2019 року, наданого позивачем, не міститься жодної інформації про те, що експерт був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У вказаному звіті також не міститься інформація про те, що звіт підготовлено саме для подання до суду

Вважає, що звіт про оцінку, наданий позивачем суду не відповідає вимогам ЦПК, а тому не може вважатися допустимим доказом у розумінні ст. 78 ЦПК України.

Також, в звіті, наданим позивачем відсутня інформація про вартість автомобіля після ДТП, а тому розрахувати розмір збитків, які просить стягнути позивач наразі неможливо.

З огляду на те, що сума збитків, розрахована позивачем з порушенням положень ст.ст. 102 та 106 ЦПК та не відповідає положенням ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», неможливо враховувати зазначену суму при розрахунку 3% річних та інфляційних витрат.

З урахуванням викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Також від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

10.08.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він заперечував проти обставин викладених у відзиві та зазначив, що звіт про оцінку КТЗ № 01-04/12 від 04.12.2019 року є письмовим доказом по справі, а тому до нього не застосовуються положення ст.102 ЦПК, яка стосується висновків експертів.

Звіт про оцінку вартості збитку №01-04/12 від 04.12.2019 р. є належним та допустимим доказом, адже ним визначено вартість матеріального збитку, який заподіяно позивачу і це стосується предмету спору.

Також, порядок розрахунку розміру заподіяної шкоди встановлюється Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У відповідності до вимог ст.ст.5, 7 Закону України «Про оцінку майна» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

Враховуючи наведені норми про оцінку майна даний звіт є допустимим доказом, адже даний звіт було зроблено на підставі чинного законодавства.

Отже, доводи представника відповідача про те, що звіт № 01-04/12 від 04.12.2019 р. нібито є неналежним та не допустимим доказом у справі є безпідставними, необґрунтованими.

Право вибору яким способом буде проходити відшкодування шкоди належить виключно позивачу, тому він самостійно обирає свій спосіб захисту порушеного права. Позивач вирішив здійснити захист своїх майнових інтересів шляхом отримання повного відшкодування нанесеного розміру шкоди за вирахуванням страхового відшкодування, що не суперечить положенням ст. 1194 ЦК України.

З урахуванням викладеного просив задовольнити позов.

25.08.2020 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких він зазначив, що інформація викладена у звіті про оцінку майна не є об`єктивною та достовірною, а є лише суб`єктивною та помилковою думкою оцінювача, щодо ймовірного розміру матеріальних збитків, завданих позивачу.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу значно перевищує ринкову вартість автомобіля позивача, а тому його ремонт є економічно необґрунтованим. В даному випадку необхідно застосовувати положення ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» яке безпосередньо визначає порядок відшкодування шкоди у разі фізичного знищення транспортного засобу.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.01.2021 року у справі призначена судова автотоварознавча експертиза.

27.01.2022 року у справі була проведена судова автотоварознавча експертиза та справу повернуто до суду.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N6 від 27.03.92 року.

«Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму «Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).»

Судом встановлено, що 11.08.2019 року приблизно о 22 год. 05 хв. на 9 км а/д Київ-Переяслав-Хмельницький сталася ДТП за участі автомобіля «Fiat Doblo» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , «DAF LF45» НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , «Mercedes Sprinter» д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 .

Вказана ДТП сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2019 року та постановою Київського апеляційного суду від 17.01.2020 року.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Fiat Doblo» д.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого позивач понесла значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

Внаслідок ДТП автомобілю позивача DAF LF45 НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на підставі полісу обов`язкового страхування АМ/8214098.

ПрАТ «СК «Оранта-Січ» здійснила виплату страхового відшкодуванням в розмірі ліміту відповідальності (за вирахуванням франшизи) в сумі 99700,00 грн.

Відповідно до звіту про оцінку вартості збитку №01-04/12 від 04.12.2019 року складеного ФОП ОСОБА_5 вартість відновлювального ремонту КТЗ DAF LF45 НОМЕР_2, на дату ДТП становить 638573,23 грн.

Ринкова (дійсна) вартість КТЗ DAF LF45 НОМЕР_2 , без обліку аварійних пошкоджень на дату ДТП становить 442343,25 грн.

Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень КТЗ DAF LF45 НОМЕР_2, на дату ДТП становить 442343,25 грн.

Позивач просила стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 342643,25 грн. на підставі ст. 1194 ЦК України, на що слід зазначити наступне.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку.

В даному випадку розмір матеріального збитку відповідно до пункту 8.2. Методики визначається на рівні ринкової вартості КТЗ без врахування втрати товарної вартості, оскільки розмір відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість.

Звертаючись з позовом до суду позивач посилалась на норму статті 1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Проте, в даному випадку розмір матеріальної шкоди має визначатися відповідно до встановленого порядку відшкодування шкоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» автомобіль DAF LF45 НОМЕР_2 , вважається технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість.

Водночас відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається технічно знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, враховуючи, що автомобіль DAF LF45 НОМЕР_2 , в розумінні статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається фізично знищеним, позивачу має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач надала до суду звіт про оцінку вартості збитку №01-04/12 від 04.12.2019 року складеного ФОП ОСОБА_5 .

При цьому, в порушення вимог ч. 7 ст. 102 ЦПК України, у звіті про оцінку не зазначено, що оцінювач був попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність.

Також, в порушення ч. 5 ст. 106 ЦПК України у звіті про оцінку не зазначено, що його підготовлено для подання до суду.

З урахуванням викладеного, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.01.2021 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання яка ринкова вартість транспортного засобу DAF LF45, д.н. НОМЕР_2 до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.08.2019 року станом на дату ДТП.

Згідно висновку експерта від 27.01.2022 року №5181/21-54 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, складеного КНДІСЕ ринкова вартість транспортного засобу DAF LF45, д.н. НОМЕР_2 до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.08.2019 року станом на дату ДТП відповідно складала 205011,89 грн. та 38045,92 грн. Водночас факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надають послуги з проведення ремонту КТЗ, реалізації складових, матеріалів тощо.

Порядок проведення оцінки майна регламентується положеннями Закону України «Про оцінку майна» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

При цьому, ст. 30 Закону вказує, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону;

Згідно п.п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Отже, з наведеного вбачається, що допустимим доказом для встановлення розміру збитку, завданого позивачу, є висновок експерта від 27.01.2022 року №5181/21-54, яка проведена з дотриманням вимог, про які зазначено вище.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Оцінивши висновок експерта 27.01.2022 року №5181/21-54, в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність досліджень чи суперечливість іншим матеріалам справи.

Зважаючи на викладене, висновок експерта слід вважати належними та допустимими доказами у справі.

Як встановлено вище, ринкова вартість транспортного засобу DAF LF45, д.н. НОМЕР_2 до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.08.2019 року станом на дату ДТП відповідно складала 205011,89 грн. та 38045,92 грн.

ПрАТ «СК «Оранта Січ» здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 99700,00 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість матеріального збитку в сумі 67265,97 грн.

Позивач також просила стягнути 3% річних та інфляційні збитки, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Відповідно, позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми та інфляційних збитків задоволенню не підлягає.

Що стосується правових позицій викладених у постановах Великої Палати Верховного суду по справі №686/21962/15-ц від 16.05.2018 року, №456/3525/15 від 13.02.2019 року та №758/9445/16-ц від 11.02.2019 року то слід зазначити, що вони стосуються простроченого строку грошового зобов`язання встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» або за порушення строків виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

В даному випадку строк прострочення заборгованості з виплати матеріальної шкоди на користь позивача не встановлений, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що відповідач був обізнаний про те, що має сплатити на користь позивача зазначену шкоду (звернення, лист-вимога до відповідача).

Фактично відповідач дізнався про свої зобов`язання перед позивачем після отримання позовної заяви, а тому застосування ст. 625 ЦК України в даному випадку є недоцільним.

Що стосується вимог про стягнення витрат за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000,00 грн., то суд приходить до висновку про відмову у її стягненні, оскільки вказане дослідження судом до уваги не прийнято.

Що стосується витрат на правничу допомогу в сумі 10500,00 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем на підтвердження надання їй правничої допомоги долучено копію договору №20/01/20-ЦС про надання юридичних послуг від 20.01.2020 року, копію додаткової угоди №1 до договору від 20.01.2020 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера №20/01/20-3 від 20.01.2020 року, копію довіреності на представництво в суді від 22.01.2020 року.

З наданих документів вбачається, що правнича допомога позивачу була надана ОСОБА_6 , який не є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При цьому, положення ст. 137 ЦПК України чітко визначають, що такі витрати несуть сторони, якщо вони пов`язані з правничою допомогою саме адвоката.

Таким чином, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат слід звернути увагу на положення до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).

Позовні вимоги були задоволені частково (67265,97 грн.), а саме у розмірі 19,63% (67265,97х100:342643,25). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 706,68 грн. слід покласти на відповідача (3600,00:100х19,63%).

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92 року, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 16, 1166, 1197, 1194 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 матеріальну шкоду в сумі 67265,97 грн., та судовий збір в сумі 706,68 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя