Справа № 463/9620/19
Провадження № 2/463/171/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Гудим В.Ю.

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача ЛМР Тарасович О.І.

представника позивача ЛРА ЛМР Башти Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права на житло, позовною заявою третьої особи із самостійними вимогами Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Господар», про виселення із самовільно зайнятого житлового приміщення,-

встановив:

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача, просить визнати за ОСОБА_1 право на користування та проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

Третя особа із самостійними вимогами Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Господар», просить виселити ОСОБА_1 із самовільно зайнятого житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 14.11.2019 постановлено позовну заяву ОСОБА_1 прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання 11.12.2019.

Ухвалами підготовчого засідання від 11.12.2019, 28.01.2020, 26.02.2020 підготовче засідання відкладено на 28.01.2020, 26.02.2020 та 31.03.2020 відповідно, а в подальшому на 13.05.2020, 24.06.2020 та 05.08.2020.

Ухвалою підготовчого засідання від 05.08.2020 постановлено прийняти позовну заяву Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Господар» про виселення із самовільно зайнятого житлового приміщення; вимоги за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Господар» про виселення із самовільно зайнятого житлового приміщення об`єднати в одне провадження із вимогами ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права на житло; підготовче засідання відкласти на 13.10.2020.

За клопотанням позивача підготовче засідання відкладено на 19.11.2020 та за клопотанням представника позивача на 22.12.2020 та на 26.01.2021.

В підготовчому засіданні задоволено клопотання про виклик свідків та долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою підготовчого засідання від 26.01.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 18.02.2021, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 20.06.2022.

ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що є рідною сестрою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та з якою позивач з 2013 року проживала у неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 . До цього у квартирі з 1982 року сестра позивача проживала з чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2013 році позивач за згодою сестри поселилася до неї у вказану квартиру та з цього часу вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, за спільні кошти утримували квартиру, оплачували житлово-комунальні послуги, проводили ремонтні роботи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 сестра позивача померла від серцевого нападу, позивач займалася захороненням сестри та після її смерті продовжила проживати у спірній квартирі, нести витрати на її утримання, оплачувати житлово-комунальні послуги, однак після того як вирішила переоформити на себе договори про надання житлово-комунальних послуг з`ясувалося, що для цього потрібно зареєструватися у вказаній квартирі, для чого у свою чергу потрібна згода основного квартиронаймача - сестри позивача, яка померла.

Враховуючи наведене, на підставі ст.64, 65 ЖК України, ст.16 ЦК України, просить позов задовольнити.

ЛРА ЛМР позовні вимоги обґрунтовує тим, що на території Личаківського району м.Львова знаходиться житловий будинок АДРЕСА_2 , який перебуває на обслуговуванні ЛКП «Господар».

У вказаному будинку розташована комунальна квартира АДРЕСА_3 , наймачем якої був ОСОБА_5 (ордер №000335 від 19.11.1993), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його дружина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та знята з реєстрації 01.03.2016. За вказаною адресою також проживав і був зареєстрований з 13.11.2012 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (другий чоловік ОСОБА_6 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та знятий з реєстрації 14.04.2019.

25.01.2020 працівниками ЛКП «Господар» вручено ОСОБА_1 письмове попередження про звільнення самовільно зайнятої квартири АДРЕСА_1 , однак остання на таке не відреагувала, житлове приміщення не звільнила.

Оскільки ОСОБА_1 ордер на вказане жиле приміщення не видавався, договір найму нею не укладався така на підставі ч.3 ст.116 Житлового кодексу України підлягає виселенню з квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим ЛРА ЛМР на підставі наданих їй п.4.66 додатку 3 Положення про ЛРА ЛМР, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 01.11.2016 №977 (зі змінами), звернулася до суду із вказаними позовними вимогами, які просить задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, а також відзиві та письмових поясненнях. Зазначив, що ОСОБА_1 з 2014 року проживає у спірній квартирі, куди заселилася як член сім`ї ОСОБА_6 , яка є її рідною сестрою та на законних підставах займала вказане житло, а тому необхідності для видачі відповідачу ордера та укладення на його підставі договору найму не було. Крім цього, затверджений постановою КМУ від 22.06.1998 №939 типовий договір найму, на даний час скасований. У зв`язку з наведеним вважає, що оскільки ОСОБА_1 у вказане житло поселилася на законних підстав, відсутні підстави вважати її такою, що зайняла таке самовільно, у зв`язку з чим має право на користування та проживання у квартирі, яке відповідачем не визнається, тому просив позовні вимоги задовольнити.

В той же час проти задоволення позовних вимог ЛРА ЛМР заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача в судовому проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечила з підстав, викладених у письмових поясненнях. Зазначила, що ОСОБА_1 на обліку як особа, яка потребує покращення житлових умов остання не перебуває, житлом забезпечена, оскільки їй належить на праві власності квартира АДРЕСА_4 , зареєстрована вона у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , якою володіє на праві спільної сумісної власності, яке набула в процесі приватизації, у спірну комунальну квартиру вселилася без достатніх правових підстав, а тому відсутні підстави вважати, що позивач має право на користування та проживання такою.

В той же час позовні вимоги ЛРА ЛМР підтримала, оскільки саме остання вправі розпоряджатися спірною квартирою, яка належить до комунальної власності та підлягає розподілу серед черговиків ЛМР, що потребують покращення житлових умов та перебувають на обліку у ЛМР, зокрема інваліди, діти-сироти, а також діти, позбавлені батьківського піклування, багатодітні сім`ї, особи-учасники АТО.

Представник ЛРА ЛМР в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечила з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності та на вселення у таку 29.11.1993 було видано ордер №000335 ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.04.2007 у вказаній квартирі як дружина основного квартиронаймача була зареєстрована ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (т.1 а.с.7, 197) та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.8).

Комісією ЛКП «Господар» встановлено, що вищевказану квартиру самовільно зайняла ОСОБА_1 (т.1 а.с.74), у зв`язку з чим останній вручено попередження від 27.01.2020 про звільнення вказаного приміщення в термін до 30.01.2020, яке ОСОБА_1 підписати відмовилась (т.1 а.с.73).

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.9 Постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Разом з тим, підстави вважати, що ОСОБА_1 вселилися у вказану квартиру як член сім`ї наймача відсутні, оскільки, по-перше, матеріали справи не містять підтвердження того, що сама ОСОБА_6 була наймачем спірної квартири, так як їй ордер на вселення не видавався, а поселилася вона у вказану квартиру як дружина основного квартиронаймача - ОСОБА_5 , та лише останньому було видано відповідний ордер №000335 від 29.11.1993, а, по-друге, що ОСОБА_1 взагалі була членом сім`ї ОСОБА_6 в розумінні ч.2 ст.64 ЖК України, з урахуванням того, що вона є сестрою ОСОБА_6 , а членом її сім`ї у зв`язку з тим, що вона постійно проживала разом з нею і вела з нею спільне господарство не визнавалася, з такими позовними вимогами до суду не зверталася.

Не підтверджують вселення у спірну квартиру ОСОБА_1 в установленому порядку і покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , яка пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 та добре з нею знайома і їй відомо, що рідна сестра позивача, яка проживала у сусідньому будинку, хворіла, тому позивач її доглядала, вигулювала собаку, прибирала, постійно була з нею, а також свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що проживає по сусідству за адресою: АДРЕСА_6 , та повідомив що позивач у 2014 році поселилася у квартиру до сестри в сусідньому будинку АДРЕСА_2 , оскільки остання потребувала догляду, однак на даний час там не проживає, а лише інколи навідується та доглядає за квартирою.

Наведене не дає підстав вважати встановленим, що ОСОБА_1 вселилася у квартиру АДРЕСА_1 зі згоди квартиронаймача та проживає у такій на даний час на законних правових підставах.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, належними доказами не підтверджені, а тому до задоволення не підлягають.

В той же час, оскільки вищенаведене свідчить про самоправне зайняття ОСОБА_1 жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_7 , тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЛРА ЛМР про виселення ОСОБА_1 із цієї квартири без надання іншого жилого приміщення на підставі ч.3 ст.116 ЖК України підлягають до задоволення.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що її виселення із вказаної квартири порушує ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, оскільки Європейський суд з прав людини зауважив, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, Суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співрозмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Відсутність обґрунтування в судовому рішенні підстав застосування законодавства, навіть якщо формальні вимоги було дотримано, може серед інших факторів братися до уваги при вирішенні питання, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується (рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»).

Обґрунтування пропорційності виселення Європейський суд з прав людини вважає обов`язковою умовою належного застосування статті 8 Конвенції (рішення від 14 грудня 2017 року у справі «Дакус проти України»).

В той же час в ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується довідкою №09552 про реєстрацію місця проживання особи та довідкою №1 від 20.01.2021 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації (т.1 а.с.198, 199), яка як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від березня 1997 року була приватизована, зокрема позивачем ОСОБА_1 та її сестрою ОСОБА_6 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (т.1 а.с.209-214).

Крім цього, як вбачається з інформаційної довідки №232073142 від 11.11.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_8 (т.1 а.с.166-173).

Вищенаведене свідчить, що позивач володіє іншим житлом, придатним для проживання, а тому виселення ОСОБА_1 зі спірного приміщення не порушить жодне її право на житло, в той час як слушно зауважує представник відповідача спірна квартира, яка належить до комунальної власності підлягає розподілу серед черговиків ЛМР, що потребують покращення житлових умов та перебувають на обліку у ЛМР, зокрема інваліди, діти-сироти, а також діти, позбавлені батьківського піклування, багатодітні сім`ї, особи-учасники АТО.

Задовольняючи позовні вимоги ЛРА ЛМР у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ЛРА ЛМР слід стягнути понесені останньою та документально підтверджені (т.1 а.с.66) судові витрати, що становлять 2102 грн. судового збору.

Керуючись ст.12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 293, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права на користування та проживання у квартирі АДРЕСА_1 відмовити.

Позов Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 із самовільно зайнятого житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні) судових витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач/відповідач за позовом третьої особи із самостійними вимогами: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач/третя особа за позовом третьої особи із самостійними вимогами: Львівська міська рада, місцезнаходження: 79006, м.Львів, пл.. Ринок, 1, ,

Третя особа із самостійними вимогами:Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, місцезнаходження: 79017, м.Львів, вул.К.Левицького, 67, ;

Третя особа за позовом третьої особи із самостійними вимогами: Львівське комунальне підприємство «Господар», місцезнаходження: 79011, м.Львів, вул.Личаківська, 75, код ЄДРПОУ - 20822324.

Повне судове рішення складено 30.06.2022.

Суддя: Р.Я. Головатий