Справа № 569/5085/14-ц
УХВАЛА

06 квітня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі судового засідання Табак Х.І.,

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Власик В.Я.,

представника ОСОБА_2 адвоката Мосійчука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Рищука В.В. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

12.04.2021 ОСОБА_1 до Рівненського міського суду подана заява про визнання виконавчого листа, виданого 12.04.2017 Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договорами про надання споживчого кредиту в сумі 152 490,54 швейцарських франків , пеня в сумі 23 419, 34 грн. , 213 836, 10 швейцарських франків , пеня в сумі 16 862 грн., судові витрати 16 862 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначає, що правонаступником кредитора та іпотекодержателя, а саме ОСОБА_2 в жовтні 2019 року було здійснено позасудове задоволення своїх вимог по виконанню зобов`язаннь згідно умов споживчих кредитів № 0 та № 0, шляхом реєстрації за собою права власності на нерухоме майно - приміщення кафе загальною площею 270,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до умов Іпотечного договору від 07.06.2007 року виступало у якості забезпечення договорів про надання споживчих кредитів № 0 та № 0 від 07.06.2007 р., що підтверджується відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Посилаючись на норми ч. 1 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», заявник вважає, що всі основні зобов`язання, які були забезпечені іпотекою належного ТОВ « Шкварочка» нерухомого майна, відповідно до умов іпотечного договору № 10151 (нерухомого майна ) від 07.06.2007 р., посвідченого 07.06.2007 р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й. , зареєстрований в реєстрі за № 3968, а саме зобов`язання по споживчих кредитах № 0 та № 0, є припиненими в результаті вжиття з боку ОСОБА_2 заходів щодо позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Власик В.Я. підтримала доводи, зазначені в заяві ОСОБА_1 , просить її задовольнити та зазначила, що кредитор та іпотекодержатель, в даному випадку ОСОБА_2 , самостійно обрала такий спосіб захисту як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення її вимог як іпотекодержателя, а отже всі наступні її вимоги до боржника, в даному випадку до ОСОБА_1 , є недійсними. Пояснила, що кредитор у випадку набуття права власності на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя несе ризики, які пов`язані із недійсністю подальших вимог до боржника, оскільки сама процедура набуття права власності на іпотечне майно у порівнянні із іншими способами задоволення вимог іпотекодержателя може не забезпечити у повній мірі реалізацію прав як боржника так і іпотекодавця у разі їх відмінності. В тому випадку, якщо кредитор здійснив стягнення предмета іпотеки в позасудовому порядку, стягнення непогашеної частини заборгованості є неможливим через пряме застереження, передбачене ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку».

Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Мосійчук А.В. подав суду письмові заперечення проти даної заяви, які підтримав в судовому засіданні. Додатково зазначив, що не зважаючи на звернення ОСОБА_2 стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитними договорами, по яких ОСОБА_2 є кредитором, повинно виконуватись, просить відмовити в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. (ч. 1 ст. 431 ЦПК України)

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено, що 07.06.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (перейменований на ПАТ «УкрСиббанк» ) та ОСОБА_1 було укладено два договори про надання споживчого кредиту № 0 та № 0, за умовами яких він отримав 294 633, 64 швейцарських фраків та 460 212, 88 швейцарських франків.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за договорами про надання споживчого кредиту № 0 та № 0 від 07.06.2007 року , між ПТ «УкрСибанк» та ТОВ «Ресторан «Шкварочка» був укладений іпотечний договір № 10151 (нерухомого майна), посвідчений 07.06.2007 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й., зареєстрований в реєстрі за № 3968.

Рішенням Рівненського міського суду від 22.12.2016 у справі № 569/5085/14-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» була стягнута заборгованість за договорами про надання споживчого кредиту в сумі 152 490,54 швейцарських франків , пеня в сумі 23 419, 34 грн., 213 836, 10 швейцарських франків , пеня в сумі 16 862 грн., судові витрати 16 862 грн.

Стягнення заборгованості обумовлено невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань з повернення грошових коштів за договорами про надання споживчого кредиту № 0 та № 0 від 07.06.2007 р..

Відповідно до умов Іпотечного договору від 07.06.2007 року, у якості забезпечення договорів про надання споживчого кредиту № 0 та № 0 від 07.06.2007 р. виступало нерухоме майно - приміщення кафе загальною площею 270,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання рішення Рівненського міського суду від 22.12.2016 у справі № 569/5085/14-ц, судом 12.04.2017 було видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» була стягнута заборгованість за договорами про надання споживчого кредиту в сумі 152 490,54 швейцарських франків , пеня в сумі 23 419, 34 грн. , 213 836, 10 швейцарських франків , пеня в сумі 16 862 грн., судові витрати 16 862 грн., який стягувачем було пред`явлено до примусового виконання і 25.09.2017 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження.

20.11.2018 між ОСОБА_2 (Комітент) та ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» (Комісіонер) було укладено договір комісії № 200-К, відповідно до умов якого Комісіонер зобов`язався за дорученням та за рахунок Комітента за комісійну винагороду вчинити від свого імені правочин щодо набуття Комітентом прав вимоги (права грошової вимоги, існуючі або майбутні) до Боржника і Гарантів щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли та /або виникнуть на підставі первинних договорів і договорів забезпечення) за Кредитними договорами і за Договорами забезпечення за ціною, яка узгоджена сторонами та становить не більше 2 783 500 грн., в строк до 30.11.2018 р. Належним виконанням Комісіонером своїх обов`язків за цим договором вважається набуття права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення та передача набутих прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення Комітенту за відповідними договорами та актами.

28.11.2018 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» були укладені договір факторингу № 2018/11-5 та договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 10151 від 07.06.2007 р., відповідно до яких Первісний кредитор передав (відступив), а ТОВ «ФК «Морган Кепітал» прийняв всі права вимоги за кредитними договорами до боржника ОСОБА_1 та договором забезпечення (іпотеки) № 10151 від 07.06.2007 р..

В подальшому, 28.11.2018 р. між ТОВ «ФК «Морган Кепітал» та ОСОБА_2 було підписано акт прийому-передачі документації по договору комісії № 200-К від 20.11.2018 р., акт прийому-передачі права вимоги до договору комісії № 200-К від 20.11.2018 р., якими сторони погодили, що Комісіонер придбав за дорученням Комітента від свого імені Право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами .

28.11.2018 між ТОВ «ФК «Морган Кепітал» та ОСОБА_2 на виконання договору комісії № 200-7 від 20.11.2018 р. було укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 10151 від 07.06.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й., зареєстрований в реєстрі за № 3968, включаючи всі права Іпотекодержателя, що передбачені договором іпотеки, право звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно приміщення кафе (1 та підвального поверхів) загальною площею 270,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належить ТОВ «Ресторан «Шкварочка».

Ухвалою Рівненського міського суду від 11.07.2019 у справі № 5695085/14-ц було замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ОСОБА_2 , на підставі якої 20.11.2020 р. державним виконавцем було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження у ВП № 54766182 .

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №910/9026/13 від 12.10.2018, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обові`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин, дослідження доказів, що свідчать про про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторонни у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення 9п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Гернсбі протии Греції»).

За положеннями ст. ст. 1, 2 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

З огляду на зазначене питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перешкодою для завершення судового провадження.

Виконавчий лист по справі видано на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Необхідним для позитивного вирішення питання щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає до виконання, є порушення прав боржника видачею виконавчого диста чий ого виконанням. У даній справі судом не встановлено будь-яких порушень прав та інтересів боржника.

Виконавчий документ видано після набрання рішенням законної сили, а тому подальші питання щодо здійснення стягнення за даним виконавчим листом вирішуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Згідно ст. 1 Закону України «про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 Закону України «про виконавче провадження», примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

З огляду на викладене, із врахуванням ст. ст. 1, 3, 15 Закону України «Про виконавче провадження» суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа виданого 12.04.29017 Рівненським міським судом на підставі рішення цього суду у цивільній справі №569/5085/14-ц таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Рищука В.В. про визнання виконавчого листа виданного 12.04.2017 Рівненським міським судом у цивільній справі № 569/50855/14-ц, на виконання постанови апеляційного суду Рівненської області від 23.03.2017 таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Є.І. Сидорук