Справа № 750/1030/22
Провадження № 2/750/662/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2022 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді Карапута Л.В.
за участі секретаря Новик В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
02.02.2022 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.01.2020 року, посвідченого Реусом Р.В., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №468 належить на праві приватної власності квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).
Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 27.01.2022, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 28.01.2022 за № 838 у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані громадяни: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 02.06.2015 року; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована 25.01.2022.
ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача та не проживає в житловому приміщенні близько двох років, про що свідчить Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.01.2022 (а.с.11).
На момент пред`явлення позову відповідач лишається зареєстрованим у належному позивачу будинку. Втім, всі витрати, пов`язані з утриманням майна, несе позивач, зокрема, оплачує за відповідача комунальні послуги.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Оскільки інше не встановлено чинним законом, договором, на підставі якого встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням.
Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.
Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).
У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 280, 281, 284, 352, 354 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Суддя Л.В. Карапута