Справа № 466/6065/18
Провадження № 2-п/466/13/22
У Х В А Л А

04 серпня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Колодій Я.П.

з участю відповідачки ОСОБА_1

представників відповідачки ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

захисника Гриценка С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідачки, ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 05.10.2018 року ,-

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що був зареєстрований 11.12.2012 р. у Шевченківському відділі РАЦСу Львівського МУЮ, актовий запис № 558.

02.02.2022 відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення та скасування такого. Заяву мотивує тим, що про вказане рішення вона дізналась лише після смерті свого чоловіка , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сайті суду.

При винесенні рішення судом не враховано всі обставини справи, а вона не з`явилась в судове засідання з поважних причин, оскільки не була належним чином повідомлена про розгляд справи. За адресою, що зазначена у позові ( АДРЕСА_1 ) вона не проживає з 2005 року, оскільки з того часу проживала зі своїм чоловіком однією сім`єю у Львівській області, аж до дати його смерті. Вони підтримували подружні відносини і вели спільне господарство.

Також зазначає, що має сумніви у достовірність підпису саме її чоловіка, що міститься на позовній заяві, поштових документах про вручання повістки та на договорі з адвокатом, і взагалі, що її чоловіком подавався такий позов. Адже до його смерті вони проживали разом, однією сім`єю .

За таких обставин просить поновити строк на перегляд заочного рішення суду від 05.10.2018р. та скасувати таке.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представники , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , підтримали заяву про скасування заочного рішення зіславшись на викладені в заяві обставини та факти. Крім того ОСОБА_1 пояснила, що фактично проживала з ОСОБА_5 з 2005 року, проте шлюб вони зареєстрували лише у 2012 р. З 2015 року вони переїхали на фактичне проживання у дачний будинок, що розташований в с. Демня Стрийського району Львівської області, де спільно проводили добудови та реконструкції. За період шлюбу вони набували спільне майно, яким користувались. Наявна в матеріалах справи поштова розписка про отримання нею копії позовної заяви та інших документів підписана не нею. За адресою її реєстрації фактично на той час проживала сім`я її доньки, яка отримавши кореспонденцію не повідомила відповідачку про це. Крім того, не сприйняла серйозно відповідачка і СМС-повідомлення від суду про розгляд даної справи, оскільки чоловік запевнив її , що ніякого позову про розірвання шлюбу не подавав. Тому вона не з`являлась на виклики суду . Однією сім`єю вони з чоловіком проживали до дня його смерті. Лише за два тижні до цього, як вона, так і ОСОБА_5 захворіли на Ковід. В зв`язку з цим переїхали у квартиру по АДРЕСА_2 , що належала останньому. Із-за погіршення стану здоров`я, його було госпіталізовано, а вона переїхала на адресу своєї реєстрації, де її в подальшому доглядала дочка. Коли ОСОБА_5 помер, вона в силу захворювання на Кровід-19 не могла займатись організаційними питання по його захороненню. Всі витрати на поховання несли його родичі. Проте, вона була присутня на похороні, на поминальних днях. На той час їй не було відомо про рішення суду , яким розірвано шлюбу. Вона в січні 2022 звернулась до адвоката Гриценка С.І., оскільки знала, що він вів всі юридичні справи чоловіка. Від нього вона і дізналась про рішення, яке нею фактично оскаржується . Не заперечила в ході судового розгляду, що саме нею написана заява на ім.»я голови суду про згоду на розірвання шлюбу. Між тим зазначила, що підпис на вказаній заяві виконаний не нею. Така заява писалась ще у 2017 році , оскільки на той час між нею та чоловіком виникли майнові проблеми, які згодом вирішились. Як позовні заява про розірвання шлюбу, так і вказана заява у 2017 році так і не були подані в суд, відтак не мають жодного значення. Просила заяву задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 та її захисник Гриценко С.І. в судовому засіданні заяву заперечили. Свою позицію мотивували тим, що ОСОБА_4 є донькою померлого ОСОБА_5 та відповідно , спадкоємцем першої черги за законом. Відповідач ОСОБА_1 в свою чергу була належним чином повідомлена про розгляд справи, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами. Також зазначили, що ОСОБА_5 помер, при цьому спір між сторонами виник з приводу немайнових відносин, і відновлення реєстрації шлюбу без наміру відновлення подружніх відносин буде суперечити принципу правової визначеності та нормам СК України. Також ОСОБА_4 пояснила, що про існування стосунків між батьком та відповідачкою їй було відомо ще у 2007-2008 рр. Проте їх ніхто з родичів не сприймав серйозно, оскільки вони часто сварились, батько неодноразово виганяв відповідачку, періодично вони не спілкувались, а у батька були інші жінки. ОСОБА_4 живе і працює у м. Київ. У 2017 року вона привезла у м. Київ батька , якому мали робити операцію на заміні суглобу. При оформленні його у лікарню вона побачила штамп про реєстрацію шлюбу з відповідачкою і дуже здивувалась. Батько її запевнив, що жодних стосунків між ними вже немає і він має намір розлучитись. При спілкування з бабцею і дядьком третя особа теж повідомила про наявність цього шлюбу і родичі були здивовані, бо батько не жив з ОСОБА_1 спільно. Вони лише періодично сходились, разом вживали алкоголь, і при черговій сварці роз`їздились по своїх квартирах. За період , поки батько перебував у м. Києві у лікарні, лише вона, як донька, здійснювала за ним догляд, відповідачка жодного разу навіть не телефонувала та не цікавилась його станом здоров`я. У 2018 році батько зателефонував та повідомив, що вже розірвав шлюб з відповідачкою. Крім того, передав їй згодом папку з документами на своє майно , передбачаючи, що можуть бути в подальшому якісь спори з ОСОБА_1 . В цій папці і був примірний позовної заяви від 2017 р. про розірвання шлюбу та заява від імені відповідачки, що вона згідна на таке розлучення. Про це розлучання знали всі їх родичі. Відразу в день смерті батька , ОСОБА_1 зі своїм зятем приїхали виясняти майнові питання. Знаючи, що шлюб розірвано, відповідачка і не намагалась приймати участь у витратах , які несла родина на поховання ОСОБА_5 , а на похороні вона стояла збоку як чужа людина.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що був зареєстрований 11.12.2012 р. , у Шевченківському відділі РАЦСу Львівського МУЮ, актовий запис № 558.

У відповідності з ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вищевказаної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 зазначає, що в судове засідання не з`явилась із поважних причин, оскільки не отримувала судової повістки.

Однак суд бере до уваги той факт, що судові повістки надсилалися за її зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_1 . Факт реєстрації останньої за вказаною адресою стверджується відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 15.08.2018р.(а.с. 12). Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 16) вбачається, що ОСОБА_6 31.08.2018р. отримала повідомлення про виклик до суду на 18.09.2018р.

Посилання ОСОБА_1 на те, що це її родичі отримували повістку , суд не бере до уваги, оскільки згідно ч.3 ст. 130 ЦПК Україн, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка (а.с. 23) про доставку СМС-повідомлення відповідачці, сформованого та доставленого їй 18.09.2018р., про виклик в судове засідання на 05.10.2018р.

Отже, враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду цивільної справи, у судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомляв, позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, судом було з`ясовано фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову після чого прийнято рішення про розірвання шлюбу.

Окрім того, використання законодавцем в конструкції коментованої ст. 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Так, згідно ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб може бути припинено внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 СК України).

В даному ж випадку, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а спір між сторонами про розірвання шлюбу виник з приводу їх особистих немайнових відносин, і відновлення реєстрації шлюбу без наміру й можливості відновлення сімейних відносин не грунтується на нормах СК України, оскільки відновити шлюб з особою, яка померла неможливо.

Питання про скасування заочного рішення порушено ОСОБА_1 майже через 3 роки після його ухвалення та одразу після смерті чоловіка.

Право на шлюб є одним із видів особистих немайнових прав фізичної особи (ст. 23 СК України, ст.ст. 270,291 ЦК України). Це право не входить до складу спадщини (п. 1 ч. 1 ст. 1219 ЦК України) та не допускає правонаступництва.

Скасування рішення суду через значний проміжок часу (більш як через три роки) й після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення сімейних відносин в силу смерті однієї із сторін, дестабілізує приватні відносини.

У такому разі рішення про скасування заочного рішення не буде виправданим і не відповідатиме вимогам статті 2 ЦПК України, пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, при вирішення даної заяви суд вважає недоведеним факт існування шлюбу між сторонами як на момент звернення з позовом про розірвання такого, так і до моменту смерті ОСОБА_5 . Так, надані заявницею у якості доказів письмові пояснення осіб, про допит яких у якості свідків не заявлялось в ході судового розгляду, в розумінні ст.ст. 69,76,77,78 ЦПК України не є належними та допустимими.

Кілька фотографій, долучених до заяви про перегляд заочного рішення , на яких зафіксовані сторони у справі, не свідчить про існування шлюбних стосунків між ними.

Таким чином, при наявності рішення суду про розірвання шлюбу, яке було чинним протягом більш як три роки і до смерті позивача, суд не може задовільнити заяву про перегляд такого рішення, оскільки в такому випадку порушається принцип правової визначеності.

Аналогічна правова позиція була зазначена у Постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2021 року у справі № 1306/8251/2012.

Інші наведені заявником у заяві про скасування заочного рішення обставини для скасування заочного рішення не впливають на зміст оскаржуваного судового рішення та не є такими, які б не були враховані і досліджені судом при розгляді справи по суті раніше.

Оскільки, відповідач не вмотивувала усі в сукупності підстави для скасування заочного рішення,в судові засідання не з"являлась без поважних причин, а тому у заяві відповідача про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 284, ч.9 ст.268, 288, 289 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 05.10.2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про розірвання шлюбу .

Рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку з дати виготовлення повного тексту ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлено 05 серпня 2022 року.

Суддя: І. Є. Зима