Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

представника позивача- ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачів аліменти на своє утримання відповідно в розмірі ј та 1/6 частини від усіх видів заробітку/доходу/ щомісячно.

Посилається в позові на те, що є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 3 209, 03 гр. Інших доходів не має, не працює, оскільки є непрацездатним за віком та станом здоров`я, а тому не має можливості працювати та утримувати себе належним чином.

Єдиним його доходом є пенсія, яка не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання.

Він не має власного житла, фактично є бездомним, з 05 березня 2013 року перебуває на обліку та зареєстрований у Центрі обліку бездомних осіб за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим змушений тимчасово проживати у знайомих або орендувати житло.

Сума, що залишається, є мізерною, якої ледь вистачає на харчування, побутовими предметами першої необхідності він забезпечити себе не може, в цьому йому допомагають його знайомі.

Кім того він має ряд захворювань, змушений приймати дорогі ліки, на придбання яких у нього немає коштів.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. В подальшому позивач у судові засідання не з`являвся.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував. Посилався на те, що позивач, як батько, з дитинства не опікувався ним із сестрою, не утримував і будь-якої участі в його житті та житті сестри не приймав, вів аморальний спосіб життя.

Крім того, він має сім`ю, виховує сина, 2018 року народження, на його утриманні також знаходиться донька дружини від попереднього шлюбу, батько якої позбавлений батьківських прав.

Зазначив також, що позивач має сім`ю, проживає в сільській місцевості, а відсутність у нього власного житла в м. Києві є наслідком його способу життя.

Його сестра, з якої позивач також вимагає сплати аліментів, є інвалідом 2 групи і також не працює.

Зазначив також, що доказів того, що отримувана позивачем пенсія не забезпечує його потреб на харчування, лікування тощо останнім суду не надано.

Вважає, що право на утримання має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом, до яких позивач не відноситься.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

В подальшому, після наданих пояснень відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засіданні неодноразово не з`являлася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд до відома не ставила.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що позивач є батьком відповідачів.

З наданої позивачем інформації Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вбачається, що він є пенсіонером за віком і на даний час розмір його пенсії становить 3 209. 03 гр.

/ а. с. 15 - 27; 42 - 43; 36 - 38 /

З долученої до справи медичної документації вбачається, що позивач має ряд захворювань, періодично по мірі потреби проходить медичне обстеження та курси лікування.

/а.с. 28 - 35; 40 - 41 /

В статтях 172, 202 СК України законодавець визначив, що право на утримання від повнолітніх дітей батьки мають за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги / ст.202 /, не є абсолютним.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач досяг пенсійного віку, непрацездатний, основним джерелом його доходу є пенсія за віком, тобто має право на утримання від відповідачів, як дітей.

Діючим сімейним законодавством не передбачено звільнення від обов`язку утримувати батьків в залежності від матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В той же час, позивач у судовому засіданні в обгрунтування необхідності отримання ним матеріальної допомоги від дітей посилався на необхідність оплачувати найм житла та придбання ліків.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Так, з точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків.

До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Свідченням потреби батьків у матеріальній допомозі є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

При цьому слід враховувати, що держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Як встановлено вище, позивач отримує пенсію в розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб.

Будь-яких доказів потреби в матеріальному утриманні позивач, забезпечений правовою допомогою, не надав, у тому числі не зазначив, скільки коштів витрачає на винаймання житла та придбання ліків.

Приведені відповідачем обставини щодо наявності у позивача сім`ї, його умов та місця проживання та відсутності потреби в винайманні житла не спростував.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи з викладених вище обставин, відсутності доказів потреби позивача в матеріальній допомозі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення його вимог.

Керуючись ст.ст.172, 202 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 серпня 2022 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва