Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-ві/733/1/22
Єдиний унікальний №733/34/21
У Х В А Л А

02 серпня 2022 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Ічня заяву представника відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Вовченка А.В. по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдпак» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,

установив:

11 січня 2022 року представником відповідача Іщуком Я.С. подано суду заяву про відвід судді Вовченка А.В. з посиланням на те, що під час розгляду справи № 733/34/21 виникли обставини, що викликають у відповідача сумнів у неупередженості та об`єктивності вказаного судді, які полягають у тому, що суддя в ухвалі від 30.11.2021 року про відмову у закритті провадження у справі зазначив, що ухвала підлягає апеляційному оскарженню протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Чернігівський апеляційний суд спростив це твердження Ічнянського районного суду, зазначивши при цьому, що зазначена ухвала не підлягає апеляційному оскарженню окремо від судового рішення та роз`яснив, що окремо від судового рішення могла б бути оскаржена ухвала саме про закриття провадження. Вважає, що суддею таке помилкове твердження зазначено в ухвалі умисно і неупереджено, або нефахово, але воно спонукало відповідача оскаржити ухвалу в апеляційному порядку, що призвело до повернення апеляційної скарги. Сумніви в неупередженості судді виникали і раніше, коли отримавши відзив на позовну заяву у передбачений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк, а саме відзив доставлено в призначене на 18 травня 2021 року перше підготовче засідання, суд проігнорував його, і жодним чином не згадав і не зазначив про його наявність і мотивацію а ні в протоколах судових засідань, а ні в ухвалах чи інших судових документах. Крім того, у судовому засіданні 03 червня 2021 року суддя не поставив на розгляд клопотання відповідача про закриття провадження у справі за ст. 200 ЦПК України, подане через канцелярію суду 01.06.2021 року, за два дні до судового засідання. У судовому засіданні представник відповідача був відсутній з поважної причини, але суд, не дотримавшись вимог п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України не відклав судове засідання, за відсутності відповідача 03.06.2021 року постановив ухвалу про призначення часткової почеркознавчої експертизи за клопотанням позивача. При цьому суд не включив до питань, які підлягають експертному дослідженню, озвучені відповідачем у підготовчому судовому засіданні 18 травня 2021 року питання щодо повного експертного дослідження заяви ОСОБА_2 про звільнення за власним бажанням, зокрема, ким і підписано заяву. Ухвала від 03.06.2021 року про призначення часткової почеркознавчої експертизи умисно чи ненавмисно не була розміщена в Єдиному реєстрі судових рішень, і відповідач, з огляду на велику відстань до суду та карантинні обмеження червоної зони, не одразу дізнався про її ухвалення. Крім того, суд не дотримався вимог п. 12 ч. 1 ст. 353 та ст. 454 ЦПК України і направив документи на експертизу вже наступного дня після судового засідання, а саме 04.06.2021 року, не дотримавшись 15-денного строку можливого апеляційного оскарження ухвали. Низка неупереджених дій судді продовжилась і після апеляційного оскарження ухвали про зупинення провадження у справі у зв`язку з призначенням експертизи. Так, відповідач, дізнавшись про відправлення судом документів в експертну установу, самостійно звернувся до експертної установи з проханням включити до експертного дослідження і питання відповідача, але отримав відмову. Після цього відповідач знову звернувся до суду з клопотанням від 12.10.2021 року, щоб суд при повторному поданні документів в експертну установу, все таки включив до переліку питань і питання відповідача. Але суддя прігнорував і це клопотання відповідача, не розглянувши його своєчасно, і питання відповідача для експертного дослідження не надав. В ухвалі Чернігівського апеляційного суду від 29.09.2021 року було зазначено, що дослідженню підлягають обставини написання ОСОБА_2 заяви про звільнення за власним бажанням, і відповідач надав до суду клопотання щодо встановлення цих обставин, а саме: чи усвідомлює позивач ОСОБА_2 , що підписуючи заяву про звільнення за власним бажанням він тим самим засвідчив своє волевиявлення, і чи писав він заяву про звільнення при здоровому розумі і ясній пам`яті. Суддя з голосу представника позивача безпідставно зняв це клопотання з розгляду, про що зазначено в поданих відповідачем зауваженнях до протоколу судового засідання від 30.11.2021 року. Крім того, суддя Вовченко А.В. ухилився від надання повноцінного роз`яснення ухвали від 23.02.2021 року в частині чи відповідає ухвала вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме роз`яснення здійснив ухвалою від 07.12.2021 року з порушенням вимог п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір», не вимагаючи від заявника сплати судового збору, і постановивши ухвалу про роз`яснення без відповідної сплати судового збору заявником.

Оскільки заява про відвід надійшла до суду 11 січня 2022 року, тобто за три робочі дні до наступного судового засідання -14 січня 2022 року, тому вирішення питання про відвід судді вирішується судом, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву про відвід судді, та оглянувши матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішенні по справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Водночас, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (рішення "Кастілло Альгар проти Іспанії").

У частині 3 ст. 39 ЦПК України зазначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Аналізуючи викладені у заяві представника відповідача обставини, суд дійшов висновку, що вони фактично зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями суду та процесуальними діями судді.

Частиною четвертою статті тридцять шостої ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Так, законність винесених суддею Вовченком А.В. ухвал від 03 червня 2021 року та 30 листопада 2021 року були встановлені постановами Чернігівського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року та 20 липня 2022 року.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що зазначені у заяві представника відповідача обставини не можуть свідчити про упередженість та необ`єктивність судді при розгляді даної цивільної справи, а отже і не є підставою для відводу судді в розумінні п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, тому у задоволенні заяви про відвід судді Вовченка А.В. слід відмовити.

Керуючись ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Вовченка А.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдпак» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати відмовити.

Ухвала негайно набирає законної сили і не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Головуючий суддя В.М.Овчарик