Справа № 309/2025/22
Провадження № 2/309/414/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді: Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання: Бринзей Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів. Посилається на те, що проживав з відповідачкою у шлюбі, який зареєстровано 19.09.2009 року виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №23. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є малолітніми особами. Позивач зазначає, що шлюбне життя в нього з відповідачкою не склалося. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, з її ініціативи між позивачем та відповідачем почали виникати сварки, свідками яких є їхні діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан. Вважає, що ці обставини в кінцевому результаті призвели до повного непорозуміння між ними та фактичного припинення шлюбних відносин. На час звернення до суду вони разом не проживають і не ведуть спільного господарства, наміру на збереження сім`ї у них має. Тому він дійшов до переконання про неможливість їхнього подальшого життя у шлюбі. Також у позовній заяві ОСОБА_1 просить вирішити спір між ним та відповідачкою щодо місця проживання дітей синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Позивач зазначає, що відповідачка в минулі періоди часто виїздила за кордон і залишала на тривалий час дітей з ним, а зараз відповідачка взагалі виїхала в невідомому для нього напрямку і на зв`язок не виходить, з наведених причин він вважає, що діти мають проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , у належному йому будинку. Крім цього позивач просить вирішити питання про стягнення щомісячно з відповідачки аліментів на утримання їх спільних дітей до досягнення ними повноліття, оскільки всупереч нормам СК України відповідачка ухиляється від покладеного на неї у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати своїх дітей. Відповідачка є працездатною особою, має об`єктивні можливості для одержання доходів для сплати аліментів на користь дітей. Також ОСОБА_1 зазначає що відповідачка ОСОБА_2 не має на утриманні інших осіб, аліментів на спільних з ним дітей в добровільному порядку не сплачує, стягнень по виконавчим документам з відповідачки не проводиться. З наведених обставин позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачки аліменти в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

Ухвалою Хустського районного суду від13.05.2022 року до участі в справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його представник - адвокат Аннишинець Микола Васильович, подав письмову заяву в якій просить суд проводити розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд ухвалити рішення про задоволення позову на підставі зібраних та наданих письмових доказів.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду відзив, в якому позовні вимоги визнала частково: щодо розірвання шлюбу не заперечила; щодо визначення місця проживання дітей просила вирішувати за домовленістю спільно з ОСОБА_1 ; щодо аліментів заперечила позовні вимоги повністю. Просила провести розгляд справи без її участі. Питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу відповідачка не ставила.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради подала суду висновок № 1358/02-12 від 21.07.2022 року про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 . Просить провести розгляд справи без участі його представника з урахуванням висновку від 21.07.2022 року за № 1358/02-12/

З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст.223, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ст.24 СК України зі змінами та доповненнями внесеними від 10.01.2002 року, «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…».

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання».

З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі з 19.09.2009 року, зареєстрованому у виконкомі Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №23. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти подружжя проживають разом з позивачем за місцем їх реєстрації.

Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають між собою стійкі неприязні відносини та різні погляди на шлюб та сім`ю, як позивач так і відповідачка висловили своє бажання розірвати шлюб, посилаючись на неможливість збереження їхньої сім`ї.

З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає зберегти шлюб з відповідачкою, оскільки такий суперечить її інтересам, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 142 СК України визначено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Крім цього стаття 157 Сімейного Кодексу України передбачає, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Позивачем доведено, що малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходяться на повному його утриманні та вихованні. Належні умови утримання та забезпечення дітей з боку батька, біля якого вони утримуються підтверджуються висновком Виконавчого комітету Хустської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21.07.2022 року за № 1358/02-12. З даного висновку випливає, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" гарантовано кожній дитині право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо сплати ОСОБА_2 аліментів на користь батька для утримання малолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні та вихованні.

Відомостей про виконання чи не виконання відповідачем зобов`язання по утриманню неповнолітніх дітей не встановлено. Крім цього, позивачем не доведено, а судом не встановлено розмір доходів відповідача, тому суд має всі підстави для вирішення питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача відповідно до порядку визначеного ст.184 СК України, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Суд частково погоджується із заявленим позивачем до стягнення розміром аліментів та вважає, що сума 1800 грн. на кожну дитину щомісячно відповідатиме вимогам закону, щодо розміру аліментів необхідних та достатніх для забезпечення гармонійного розвитку дітей і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх утримувача.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч.1 ст.192 СК України.

Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст.141 ч.6 ЦПК України.

Виходячи з вище наведених обставин, оцінивши в сукупності встановлені у судовому засіданні докази, а також враховуючи інтереси малолітніх дітей, забезпечення умов їх виховання, утримання та нормального розвитку в умовах сім`ї, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому вказані позовні вимоги слід задовольнити частково.

Враховуючи наведене та керуючись 80,81,105,110-112,150,161,180,182, СК України, ст.ст.2,4,10,12,13,76-78,81,141,211,223,247,258-268 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 23 - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу відповідачці залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі по 1800 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 червня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.