ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6305/20

Провадження № 22-ц/4820/1351/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи:представник апелянта ОСОБА_1 ,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року (суддя Мазурок О.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Єлизавета Аполлонівна, про визнання заповіту недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Єлизавета Аполлонівна про визнання заповіту недійсним.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат, ОСОБА_5 . Після його смерті нею було подано заяву про прийняття спадщини до Теофіпольської державної нотаріальної контори. При заведенні спадкової справи нотаріусом їй було роз`яснено, що за життя, а саме 27.06.2018 року її брат зробив заповіт на користь ОСОБА_4 .. На момент смерті даний заповіт не був змінений і не скасований.

Позивач вважає що вказаний заповіт є недійсним оскільки її брат помер в Волочиській ЦРЛ 30.06.2018 року. У лікарні йому було проведено операцію з видалення пухлини на сечовому міхурі. На момент посвідчення заповіту ОСОБА_5 самостійно пересуватися не міг, приймав лікарські препарати, які негативно впливали на сприйняття ним реальних подій, також не міг усвідомлювати значення своїх дій.

Крім того, позивачці стало відомо, що ОСОБА_5 заповіту самостійно не підписував, до нотаріуса не ходив, оскільки знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Волочиської ЦРЛ і нотаріус не посвідчувала заповіту в приміщенні Волочиської ЦРЛ.

Посилаючись на зазначене, просила суд визнати недійсним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Єлизаветою Аполлонівною 27.06.2018 року, що зареєстрований в реєстрі за р.н. 3341 на користь ОСОБА_4 з подальшим застосуванням наслідків його недійсності.

У жовтні 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування зустрічного позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , з яким вона проживала однією сім`єю з січня 1991 року. Вона є спадкоємцем майна за заповітом померлого ОСОБА_5 від 27.06.2018 року, та після його смерті фактично вступила в управління, користування спадковим майном, здійснила поховання останнього.

Проте у ОСОБА_4 відсутня реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем.

Після смерті ОСОБА_5 вона зверталася до приватного нотаріуса Гадайчук Є.А. з приводу оформлення спадщини, однак усно їй було відмовлено в такому оформленні.

Через запровадження карантину ОСОБА_4 звернулася до державного нотаріуса Теофіпольської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини лише в жовтні 2020 року, після чого нотаріус повідомила її про те, що вона пропустила шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини.

Крім того, не могла звернутися вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, через те, що після смерті ОСОБА_5 ще й хворіла. Багато коштів нею витрачено на лікування померлого, в тому числі і на поховання. Вважає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, просила суд встановити їй додатковий строк 2 місяці для подання нею заяви до Теофіпольської державної районної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання заповіту недійсним суд першої інстанції виходив із недоведеності таких вимог.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов висновку що за доказами, які надано суду ОСОБА_4 , яка постійно проживала з спадкодавцем з 1991 року по день його смерті, за положеннями частини 3 статті 1268 ЦК України, прийняла спадщину, а тому визначення додаткового строку на прийняття спадщини є неналежним способом захисту порушених прав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується із рішенням суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове про задоволення її зустрічної позовної заяви.

В обґрунтування скарги зазначала, що висновок суду про використання апелянтом неефективного способу захисту порушених прав не є вірним. Зазначає, що відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Із рішення суду вбачається, що судом не визначався спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Фанда Н.М. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Косюк С.М. в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним апелянтом не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим 06 грудня 2018 року Теофіпольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №8. Місце смерті м. Волочиськ Волочиського районну Хмельницької області.

Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_2 звернулась до Теофіпольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та за якою була заведена спадкова справа №257/2018, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №54378867 від 06.12.2018 року.

27 червня 2018 року ОСОБА_5 зробив заповіт, відповідно до якого на випадок смерті зробив таке розпорядження: все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_4 . Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Гадайчук С.А. Волочиського районного нотаріального округу. Заповіт записаний, нотаріусом, зі слів ОСОБА_5 .. Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_5 і власноручно підписаний в присутності нотаріуса о 09 год. 30 хв. Особу його встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт зареєстрований в реєстрі №3341.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Поповецької сільської ради №226 від 16.07.2018 року: на день смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав в АДРЕСА_1 , склад сім`ї слідуючий: співмешканка ОСОБА_4 , 1951 року народження, постійно проживала разом і вели спільне господарство.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Поповецької сільської ради ОСОБА_4 здійснила поховання ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на кладовищі с. Червоний Кут Волочиського району Хмельницької області 01 липня 2018 року.

Копія матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , завіреної завідуючою Теофіпольської державної нотаріальної контори Вівсянко О.П., містить заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини. Відмови Теофіпольської районної державної нотаріальної контори у прийнятті заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини матеріали даної спадкової справи не містять.

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_4 на час відкриття спадщини постійно проживала з спадкодавцем ОСОБА_5 , заяви про відмову від прийняття спадщини в строк передбачений статтею 1270 ЦК України не подавала, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_4 обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є помилковими.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2022 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк