Справа № 359/8701/21
Провадження № 2/359/719/2022
«06» липня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Івковій Д.Л.,
з участю представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Бориспільської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -
09.09.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій виконавчий комітет Бориспільської міської ради як орган опіки та піклування просить : позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_4 відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття;
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу у громадян ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між батьками розірваний.
Після розірвання шлюбу неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично проживала то з батьком, то з матір`ю. Навчалася неповнолітня в Бориспільському навчально-виховному комплексі «Гімназія «Перспектива» - загальноосвітня школа І-ІІ ступенів» імені Володимира Мономаха.
Крім того, позивач зазначає, що 14.01.2017 мати неповнолітньої, громадянка ОСОБА_4 , повторно зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від спільного шлюбу у них народилося троє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
01.02.2021 неповнолітня ОСОБА_2 , перебуваючи в м. Києві у квартирі матері, яку вона орендувала, випала з вікна 9 поверху, після чого була доставлена в НДСЛ «ОХМАДИТ» у важкому стані, супутній діагноз: шизоподібний розлад, депресивно-параноїтичний синдром. Пізніше неповнолітня була направлена на лікування до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня». Відповідно до листа з КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 10.08.2021 №02-06-1076, ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 23.02.2021 по 15.03.2021, інфекційному відділенні - з 19.03.2021 по 13.05.2021, у відділенні педіатрії № 1 з 13.05.2021 по 20.05.2021, з якого була переведена до КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування».
Під час перебування на лікуванні у неврологічному та інфекційному відділенні догляд за дитиною здійснював батько. Через два тижні від початку госпіталізації батько, громадянин ОСОБА_3 , почав зловживати спиртними напоями, в результаті чого погіршився догляд за дитиною, а згодом зовсім перестав за нею доглядати. У зв`язку з неадекватною поведінкою батька, двічі викликали наряд поліції, після чого останній залишив відділення та більше не з`являвся. Мати дитини, громадянка ОСОБА_4 , доглядати дитину відмовилися, мотивуючи це сімейними обставинами. Протягом тижня дитину доглядали співробітники лікарні, потім мама привезла доглядальницю. До виписки лікарні з дитиною знаходилась доглядальниця.
Відповідно до листа Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування від 24.05.2021 № 737 неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.05.2021 була госпіталізована до дитячого відділення КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарні інтенсивного лікування» по причині відсутності умов догляду вдома, так як вона - дитина з особливими потребами. При переведенні та у наступи дні, мати дитину не відвідувала. Нагляд за дитиною проводила стороння людина, зі слів - нянька. На момент перебування неповнолітньої у лікарні, остання не потребувала специфічного стаціонарного лікування, догляд за дитиною можна було проводити в домашніх умовах, але батьки відмовилися.
Крім того, позивач зазначає, що мати дитини відмовилася забирати неповнолітню з дитячого відділення КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», батько неповнолітньої громадянин ОСОБА_3 , зі слів матері дитини, не працює, схильний до вживання спиртних напоїв, веде аморальний спосіб життя та місце перебування його наразі невідоме.
З цих підстав працівниками КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» разом з інспектором ювенальної превенції Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області та працівником служби у справах дітей та сім`ї міської ради було складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я.
Неповнолітня ОСОБА_2 набула статус дитини, позбавленої батьківського піклування, відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 31.05.2021 № 375 «Про надання неповнолітній ОСОБА_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування». Службою у справах дітей та сім`ї міської ради було проведено ряд заходів щодо визначення дитини на виховання у спеціалізований заклад, тому, відповідно до путівки Департаменту соціального захисту населення Київської обласної адміністрації від 14.07.2021 № 92 дитина, позбавлена батьківського піклування, ОСОБА_2 перебуває на повному державному у гриманні в Білоцерківському психоневрологічному інтернаті. Має статус дитини з інвалідністю.
При цьому мати та батько участі у вихованні та лікуванні неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не беруть, матеріально не допомагають, життям та здоров`ям дитини не цікавляться, повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків. З цих підстав позивач вважає доцільно позбавити батьківських прав громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносно їх неповнолітньої дочки та стягнути з них аліменти на її утримання.
Ухвалою від 01.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 35-36).
17.01.2022 закрито підготовче провадження (а.с. 46).
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити.
Відповідачі як у підготовче так і у призначені судові засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відзиву до суду від них не надійшли.
23.06.2022 відповідач ОСОБА_4 направила до суду електронну заяву , за змістом якої зазначила, що проти позбавлення батьківських прав, вона не відмовлялась від дочки, вона в м.Києві з трьома маленькими дітьми від другого шлюбу. Дочка проживала з батьком в м.Борисполі. Дочка приїхала до неї на літо та не стала повертатися в м.Бориспіль. Вони почали лікування у психіатра, але амбулаторне лікування не допомогло, тому вони збиралися класти її в лікарню, щоб відкоригувати лікування, так як в дочки були спроби суїциду, але потім дочка вистрибнула з 9-го поверху. Вона весь час в лікарні навідувала дочку, усі витрати на лікування узяв на себе її новий чоловік. Вона весь час в лікарні навідувала дочку, усі витрати на лікування узяв на себе її новий чоловік. На даний час через війну вона з трьома молодшими дітьми виїхала за кордон і не може бути на суді.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_2 , батьками якої є відповідачі у справі : ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області (а.с. 13).
Відповідно до акту КНП Бориспільського БЛІЛ від 25.05.2021 було виявлено покинуту неповнолітню дитину ОСОБА_2 ( а.с. 15).
Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 31.05.2021 № 375 ОСОБА_2 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, визначено на виховання до Білоцерківського дитячого будинку-інтернату Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на повне державне забезпечення, строком на 1 рік.

22.07.2021 неповнолітню ОСОБА_2 передано до Білоцерківського психоневрологічного інтернату, що підтверджується актом про факт передачі дитини (а. с. 17).

Рішенням Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 14.06.2021 № 427 неповнолітній ОСОБА_2 призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю з дитинства (а.с. 18).

Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області від 30.08.2021 № 688 було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_10 щодо неповнолітньої ОСОБА_2 ( а. с. 7-10).

Згідно з листом КНПКОР «Київської обласної дитячої лікарні» від 10.08.2021 № 02-06-1076 (а.с. 24) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 23.02.2021 по 15.03.2021, інфекційному відділенні з 15.03.2021 по 19.03.2021, неврологічному відділенні з 19.03.2021 по 13.05.2021, у відділенні педіатрії № 1 з 13.05.2021 по 20.05.2021, з якого була переведена до ЦРЛ за місцем проживання.

Відповідно до вказаного листа ОСОБА_2 має діагноз: нижній млявий пара парез, лівобічний верхній монопарез, порушення функцій тазовий органів внаслідок важкої полі травми черепно-мозкової (забій головного мозку важкого ступеня, множинні геморагічні забої лобних, скроневих часток, субдуральні геморагічні нашарування довкола півкуль головного мозку, намету мозочка, забій правої лобної ділянки) та хребтово-спинномозкової травми (забій спинного мозку, субуральні геморагічні нашарування та рівні Т6-L2, перелом правої бічної маси S1-S2 уламкові переломи Со2-Со4. Супутній: вторинний гіпотиреоз, шилоподібний розлад, депресивно-параноїчний синдром (а.с. 24).

Крім того, як зазначено у вказаному листі, догляд за дитиною здійснював її батько, проте через два тижні від початку лікування батько почав зловживати спиртними напоями, погіршився догляд за дитиною, та згодом перестав за нею доглядати. У зв`язку з неадекватною поведінкою батька, двічі викликали наряд поліції, після чого останній залишив відділення та більше не з`являвся. Мати та бабуся дитини, доглядати дитину відмовилися, мотивуючи це сімейними обставинами. Протягом тижня дитину доглядали співробітники лікарні, потім мама привезла доглядальницю. До виписки лікарні з дитиною знаходилась доглядальниця ( а.с. 24).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини, що визначено ст. 166 СК України.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батьків спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

З урахуванням викладеного, а також встановлених обставин, суд вважає, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері та батька до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні.

Проте у судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідачі не бажають спілкуватися з дочкою та брати участь у її житті та вихованні, остаточно і свідомо самоусунулися від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Крім того встановлено, що матір неповнолітньої зареєструвала шлюб 14.01.2017, в якому у неї народилось троє дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 19-22).

Та обставина, що на час розгляду справи неповнолітня ОСОБА_2 має статус дитини, позбавленої батьківського (матері та батька) піклування та отримує державну соціальну допомогу, не свідчить безумовно про те, що її батьки не бажають приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтують батьківськими обов`язками.

При цьому батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батьків та дитини може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав.

З наданої інформації Білоцерківського психоневрологічного інтернату, № 171 від 01.06.2022 та № 183 від 24.06.2022 вбачається, що з першого дня перебування у закладі дитини, мама ОСОБА_4 та її бабуся ОСОБА_11 , переймаються життям своєї дівчинки, відвідували, привозили продукти харчування, засоби гігієни, ліки, щомісячно надсилали посилки. Батько дитини телефонує до дочки, цікавиться станом її здоров`я у лікарів. Щодня дитина спілкується з рідними по телефону, ставиться до батьків позитивно та з бажанням спілкується з рідними по телефону (а. с. 66).

Крім того, у вищевказаній відповіді Білоцерківським психоневрологічним інтернатом на запит суду повідомлено, що для їх закладу є важливим захист інтересів та здоров`я підопічної; вони вважають недоцільним проведення участі в режимі відеоконференції поза межами суду неповнолітньої ОСОБА_2 , щоб не нашкодити її психологічному та психічному стану.

Статтею 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, обставини, які стали підставою для звернення з позовом до суду, носили тимчасовий характер, а тому, враховуючи, що до лютого 2021 року відповідачі постійно по черзі здійснювали догляд за дочкою, а також на даний час продовжують турбуватися про її стан здоров`я, підтримують спілкування з дочкою, якій у липні 2022 року виповниться 18 років, суд дійшов висновку, що для застосування крайнього заходу позбавлення відповідачів їх батьківських прав підстави відсутні.

З цих підстав суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265,266,273,280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Виконавчого комітету Бориспільської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду виготовлено 15.07.2022 .

Суддя: І.В.Муранова-Лесів