Справа № 703/4062/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Кочеткової І.В.

за участі:

представника заявниці ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Сміла цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Смілі Черкаської області про оголошення громадянина померлим,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила оголосити її бабу ОСОБА_3 , останнє відомое місце проживання якої АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що вона разом із своєю бабою ОСОБА_3 в 2000 році переїхали на постійне місце проживання по АДРЕСА_1 , де заявниця проживання і на цей час.

В грудні 2005 року ОСОБА_3 пішла з будинку та після цього вона її не бачила жодного разу, на телефонні дзвінки не відповідала та додому не приходила. Вона здійснювала пошук бабусі, телефонувала у лукарні, в поліції та морги, однак до цього часу відомості про неї відсутні. Оскільки відомості про місце перебування ОСОБА_3 більш як три роки відсутні то вона звернулась із даною заявою до суду, щоб визнати її померлою, оскільки це надасть їй змогу оформити своє право власності на спадкове майно.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 , право власності на яке має намір оформити заявниця, однак через відсутність відомостей про смерть ОСОБА_3 , вона позбавленна можливості це зробити, а тому вимушена звернутись до суду із даною заявою.

Представник заявниці, адвокат Геріх М.А. в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надійшла заява в якій просять розгляд справи проводити без участі представника відлу ДРАЦС та зазначили, що проти задоволення заяви не заперечують.

Після оголошеної перерви, представник заявниці, адвокат Геріх М.А. в судове засідання не з`явився, до суду подали заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання вимог заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення свідків, та керуючись законом, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна (ст. 305 ЦПК України).

Згідно довідки виданої центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради № 32 ОСОБА_3 , 1921 року народження, зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Згідно пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно з 2000 року постійно проживала разом із ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , але з 2005 року за місцем проживання не з`являлась та місце її перебування на даний час не відоме.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила суду, що вона працює головою кварткому, в тому числі і по АДРЕСА_1 де наразі проживає ОСОБА_2 вказала суду на те, що з 2004 по 2005 рік по АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_3 . Вказала, що її діти померли та вона постійно проживала сама, була дуже набожною людиною, ходила до церкви. Однак у 2005 році виїхала з місця проживання до монастиря та більше додому не поверталсь. Зазначила, що вона особисто зверталась до монастиря в м. Чигирин де їй повідомили, що дійсно ОСОБА_3 проживала у них, стала монахинею та померла там де її і поховано.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила суду, що вона проживає по АДРЕСА_1 вже дуже давно та працювала улькомом, тому знала всіх мешканців вулиці. Вона була знайома із ОСОБА_3 , яка проживала одиноко, оскільки діти її померли. Їй відомо, що вона дуже вірила в Бога та у 2005 році виїхала зі свого місця проживання в монастир і після того вдома більше не проживала.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила суду, що вона з 2004 року проживає по АДРЕСА_1 та була сусідкою ОСОБА_8 , яка після смерті дітей проживала одиноко. Їй відомо про те, що в 2005 році до неї приїхали проживати її ділекі родичі, зокрема і ОСОБА_2 і вони певний час жили разом. Однак в 2005 році ОСОБА_8 виїхала зі свого місця проживання та поїхала десь у монастир та після цього вона її не бачила.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що вона є дочкою ОСОБА_2 та проживає разом із нею по АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 вона не пам`ятає, оскільки в 2005 році вона була ще дуже малою, а після того вона пішла з дому і більше не повернулась.

Згідно інформації ДРАЦС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 112/23.15-04-04 від 02 серпня 2022 року актового запису про смерть складеного на ОСОБА_3 - не виявлено.

Відповідно до ч. 3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Виходячи з положень ч.1 ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливості цієї категорії справ є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, дає підстави дійти висновку про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації нею свого права на оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

Крім того, у даному випадку існують і перешкоди заявниці у реалізації нею прав або виконання обов`язків, пов`язаних з відсутністю особи, яку вона просить оголосити померлою.

Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини.

Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Судом роз`яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України, при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 46, 47 Цивільного кодексу України, ст. 1, 4, 10, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 234, 235, 293, 309, 364 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Смілі Черкаської області про оголошення громадянина померлим - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , 1921 року народження, громадянку України останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 - померлою.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький