465/4269/16-ц
4-с/465/8/22
У Х В А Л А

судового засідання

01.08.2022 року Франківський районний суд міста Львова, у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Сеньків А.Т.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Свіщука В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на бездіяльність начальника Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Свіщука В.В., що виявилися у ненаданні відповіді на заяву від 27.02.2019 року проханням надати постанову про відновлення ВП №53870324.

При вирішенні питання щодо розгляду скарги ОСОБА_1 , встановлено наступне.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Начальник Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління юстиції та його представник на розгляд скарги не з`явилися про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, їхня неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

В той час, із змісту скарги встановлено, що скаржник листом при вих. №1591 від 06.02.2019 року Франківським ВДВС був повідомлений, що постанову від 30.06.2019 року про закінчення виконавчого провадження було скасовано.

Про порушення своїх прав дізнався що найменше 27.02.2019р., коли звертався із заявою на ім`я начальника Франківського ВДВС Сіщука В.В. з проханням надати постанову про відновлення виконавчого провадження №53870324, так як така йому у встановлений законодавством строк не була надіслана.

Згідно ч.2 ст.448 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Однак, заявником до скарги не додано клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження з додатками.

Згідно ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст.122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст.123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.

Таким чином, враховуючи, що датою, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав є 27.02.2019 року, строк передбачений п. а ч.1 ст.449 ЦПК України для звернення до суду із скаргою спливає 09.03.2019 року, а тому скаржник звернувшись 12.03.2019 року до Франківського районного суду м.Львова зі скаргою на бездіяльність начальника Франківського ВДВС Свіщука В.В. пропустив строк такого звернення.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом з тим, відповідного клопотання про поновлення строку скаржником не надано.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Згідно ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що скаржником ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Франківського ВДВС Свіщука В.В., суддя вважає за необхідне скаргу залишити без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.ст.10, 120, 122, 123, 126, 127, 257, 260, 448, 449 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Свіщука В.В.- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Мартьянова С.М.