Справа № 178/1198/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2022 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого Цаберябого Б.М.,

при секретарі Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського/селянського/ господарства "Золотий ранок" про розірвання договору № 4/13 від 20 квітня 2013 року оренди земельної ділянки та стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з цим позовом та вказала, що на підставі Державного акта про право приватної власності серії Р2 № 224652, виданого 16 грудня 2003 року Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 53, їй належить земельна ділянка площею 9,11 га, кадастровий номер :01:050:0481, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Адамівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.

20 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та Фермерським (селянським) господарством «Золотий ранок» було укладено договір оренди земельної ділянки № 4/13, строком на 10 років. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового права внесено відомості за номером запису про інше речове право 4166091, орендарем: Фермерське (селянське) господарство «Золотий ранок».

Позивачка вважає, що вищезазначений договір оренди земельної ділянки підлягає припиненню шляхом його дострокового розірвання, оскільки відповідач в порушення вимог, передбачених п. 9 вказаного Договору, починаючи з 2013 року по 2020 рік не вносив їй орендну плату в розмірах, передбачених п. 9 цього Договору; в порушення п. 11 Договору відповідач не вносив позивачці орендну плату у визначені терміни, а саме з 30 липня до 30 грудня кожного року; в порушення п. 13 Договору оренди, відповідач за весь період оренди земельної ділянки з 2013 року, жодного разу не переглядав розмір орендної плати у випадках: один раз на три роки, підвищення цін, тарифів, у тому числі інфляції, а також в інших випадках, передбачених законодавчими актами України. Позивачка зазначає, що внаслідок завданої зі сторони відповідача цим шкоди, вона значною мірою позбавилася того, на що розраховувала при укладенні Договору оренди.

З урахуванням наведеного позивачка звернулась до суду з цим позовом і просить розірвати Договір, укладений 20 квітня 2013 року за № 4/13 між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Фермерським (селянським) господарством "Золотий ранок", оренди призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної ділянки площею 9,11 га, кадастровий номер :01:050:481. Крім того позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 908 гривень судового збору.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та вказала, що позовні вимоги не необґрунтовані та безпідставні. Оскільки позивачка не надала доказів що відповідачем неналежним чином виконувались умови Договору оренди земельної ділянки, а також не надано доказів, чому позивачка не зверталась до суду з цим позовом раніше. Позивачці повідомлялось про необхідність отримання орендної плати, проте позивачка відмовилась це робити, орендна плата позивачці надсилалась по пошті. Тому твердження позивачки про невиплату орендної плати не відповідають дійсності в зв`яку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги позивачки мають бути задоволеними. Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 на підставі Державного акта про право приватної власності серії Р2 № 224652, виданого 16 грудня 2003 року Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної сласності на землю за № 53, їй належить земельна ділянка площею 9,11 га, кадастровий номер :01:050:0481, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Адамівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав ( ст. 125 ЗК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

20 квітня 2013 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендатором Фермерським (селянським) господарством «Золотий ранок» був укладений договір оренди земельної ділянки № 4/13, строком на 10 років. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового права внесено відомості за номером запису про інше речове право 4166091, орендарем: Фермерське (селянське) господарство «Золотий ранок».

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 792 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі» за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 395, ст. 407 ЦК України, ст. 102-1 ЗК України право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є речовим правом на чуже майно, яке надає землекористувачу право користуватися чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може передаватися у володіння та користування іншій особі лише орендарем, лише за згодою орендодавця і лише на праві суборенди (крім випадків, визначених законом).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному ст. 148-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За змістом ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України, якими зокрема може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Тому позивачка вправі звернутись до суду з позовом про захист порушеного права коли в будь який час після такого порушення, а обов`язку звертання до суду з позовом про захист порушеного права в певний період законодавство не передбачає і позивачка скористалась цим правом саме у серпні 2021 року, як вважала та за потрібне.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підставою розірвання договору оренди позивачка вказує невиконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати з часу укладення договору по час звернення до суду з цим позовом та невиконання відповідачем обов`язку по перегляду відповідачем розміру орендної плати раз у три роки. Тому позивачка не може навести письмових чи інших доказів такого невиконання, оскільки за умови невиплати орендної плати ніяких документальних підтверджень виконання цього обов`язку орендаря існувати не може. Представником відповідача до суду не надано доказів, які б спростовували посилання позивачки на те, що Фермерське (селянське) господарство «Золотий ранок» своєчасно здійснювало орендну плату та переглядало розмір орендної плати. Посилання представника відповідача на акт , складений відповідачем, про відмову позивачки від отримання орендної плати, лист щодо виплати орендної плати на ім`я позивачки від відповідача? суд не може прийняти до уваги як докази виконання відповідачем передбачених договором оренди обов`язків щодо регулярної виплати орендної плати з дня укладення договору 20 квітня 2013 року по день звернення позивачки до суду з цим позовом 03 серпня 2021 року та перегляду величини орендної плати один раз в три роки, оскільки акт про відмову позивачки від отримання орендної плати не містить вказання дати його складення, а вказує дату відмови позивачки від отримання орендної плати 29 вересня 2021 року, тобто після звертання позивачки до суду з цим позовом. Вказана в акті сума оплати за 2021 рік 21187,60 грн. не відповідає умовам договору, який передбачає розмір щорічної орендної плати 5578 грн., а доказів того, що це є переглянута сума щорічної орендної плати представник відповідача не навела. В листі на ім`я позивачки про необхідність отримання орендної плати, датованому 22 листопада 2021 року, відповідач вказує розмір орендної плати за той же 2021 рік вже в сумі 26320 грн. Наведене дає суду підставу вважати, що таким чином відповідач після звернення позивачки до суду з цим позовом намагався виплатити позивачці заборгованість по орендній платі, оскільки згідно умов договору відповідач зобов`язаний переглядати розмір орендної плати один раз в три роки, а не щорічно продовж двох місяців.

Наведені доводи дають суду підставу вважати встановленим порушення відповідачем продовж 2013-2021 років передбаченого п.9 та п. 13 укладеного між сторонами 20 квітня 2013 року за № 4/13 договору оренди земельної ділянки стосовно своєчасної виплати орендної плати та перегляду її розміру один раз на три роки, що дає позивачці право у відповідності із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» вимагати дострокового розірвання договору оренди землі за рішенням суду і обумовлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Тому, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивачки 908 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 203, 215, 216, 395, 407, 626, 629, 792 ЦК України, ст. 93, 95, 124, 152 ЗК України, ст. 1, 13, 24, 25, 27 Закону України «Про оренду землі», ст. 4, 12, 13, 76, 89, 130, 133, 141, 263-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Договір, укладений 20 квітня 2013 року за № 4/13 між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Фермерським/селянським/ господарством "Золотий ранок", оренди призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної ділянки площею 9,11 га, кадастровий номер :01:050:481, - розірвати.

Стягнути з Фермерського/селянського/ господарства "Золотий ранок", , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 908 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 серпня 2022 року.

Суддя: Б. М. Цаберябий

р