КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4017/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконуючий обов`язки президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Котін П., про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

26.08.2021 р. на адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», згідно якого просила суд: визнати протиправним та скасувати наказ ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 1118-к від 12.10.2020 р. про звільнення її з посади; поновити її на посаді заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка працювала на посаді генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом». Наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 р. № 574 «Про зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг», проведені зміни в організаційній структурі та штатному розписі ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом», у зв`язку з чим, посада заступника генерального з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг», яку обіймала позивачка, скорочена. 18.08.2020 р. позивачку ознайомили з наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 р. № 574 «Про зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг» та було вручено попередження про вивільнення, у якому їй було запропоновано розглянути вакантні посади, які є в наявності у компанії. Також наказом від 05.10.2020 було затверджено нову загальну структуру ДП «НАЕК «Енергоатом», про що їй не було повідомлено, а вакантні посади у дирекції компанії запропоновані не були.

За вказаних обставин, позивачка посилаючись на ч.2 ст. 40 та ч.3 ст. 49-2 КЗпП, вважає, що відповідачем була порушена процедура її звільнення, оскільки їй був запропонований не повний перелік вакантних місць, який містив лише посади наявні у ВП «Енергоатом-Трейдинг», а не ДП «НАЕК «Енергоатом».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати і позов задовольнити.

Посилалась на невідповідність висновків суду обставинам справи, вказувала на те, що процедура вивільнення працівників у ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» проходила не прозоро.

Відповідно до наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 № 574, відбулися зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом». З цим наказом ОСОБА_1 була ознайомлена лише 18.08.2020, у день вручення попередження про наступне вивільнення. Цей факт підтверджується підписом ОСОБА_1 , поставленим на документі - попередженні про наступне вивільнення від 18.08.2020.

18.08.2020, ОСОБА_1 було вручено попередження про наступне вивільнення, в якому вказано, що відповідно до наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 № 574 «Про зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг», проведені зміни в організаційній структурі та штатному розписі ВП «Енергоатом- Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом». У зв`язку з цим, посада заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг», яку обіймала позивачка, скорочена. У попередженні ОСОБА_1 було запропоновано розглянути вакантні посади, які є в наявності у компанії.

Наголошує, що позивачу для ознайомлення були надані не всі вакантні посади, які на той час існували у ДП «НАЕК «Енергоатом».

28.07.2020 року на посади було призначено генерального директора та першого заступника генерального директора ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» М.Є. Зоріна та ОСОБА_2 , згідно з наказами про призначення на роботу від 27.07.2020 № 753-к та № 754-к.

29.07.2020 року ОСОБА_3 було переведено на посаду заступника генерального директора - директора з юридичних питань ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом», згідно з наказом № 772-к.

Вищезазначені призначення свідчать про те, що переведення працівників внаслідок змін у структурі ДП «НАЕК «Енергоатом» розпочалося на місяць раніше, ніж ОСОБА_1 стало відомо про зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом- Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом».

04.09.2020 року ОСОБА_1 , звернулася із заявою до виконувача обов`язків президента ДП «НАЕК «Енергоатом» П. Котіна про переведення її з посади заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» на посаду заступника генерального директора - директора з розвитку та безпеки ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом».

22.09.2020, ОСОБА_1 отримала лист (вих. № 721/01-07) від виконавчого директора з персоналу В. Янішевського щодо її заяви про переведення від 04.09.2020. Листом було повідомлено, що посада заступника генерального директора-директора з розвитку та безпеки ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» більше не є вакантною.

ОСОБА_1 вказує, що вона декілька разів зверталася до виконавчого директора з персоналу з проханням надати їй перелік актуальних вакантних посад ДП «НАЕК «Енергоатом», однак повний перелік так і не було надано.

Також наказом № 798 від 05.10. 2020 було затверджено нову загальну структуру ДП «НАЕК «Енергоатом», про що позивача не було повідомлено, а вакантні посади у дирекції компанії запропоновані не були.

12.10.2020 року тимчасово виконувач обов`язків президента ДП «НАЕК «Енергоатом» П. Котін видав наказ № 1118-к про звільнення ОСОБА_1 , - заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг», з роботи 19 жовтня 2020 року, про що було зроблено відповідний запис у трудовій книжці.

Причиною для звільнення є скорочення посади.

Оскільки список вакантних посад був неповний та містив лише посади наявні в ВП «Ерегоатом-Трейдінг», а не ДП «НАЕК`Енергоатом», має місце порушення вимог трудового законодавства.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що звільнення відбулось у відповідності до вимог закону, висновок суду про наявні порушення є безпідставним, тому просили рішення суду в цій частині змінити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що з 18.04.2018 р. ОСОБА_1 займала посаду заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом».

Наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 р. № 574 «Про зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг», з метою підвищення ефективної роботи ВП «Енергоатом-Трейдинг» затверджено організаційну структуру ВП «Енергоатом-Трейдинг» відповідно до схеми згідно з додатком 1 до цього наказу.

18.08.2020 року ОСОБА_1 попереджено, що відповідно до наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 р. № 574 «Про зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг» проведені зміни в організаційній структурі та штатному розписі ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом». У зв`язку з цим, посада заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» скорочена. Крім того, їй було запропоновано розглянути вакантні посади, які є в наявності у компанії. Проінформовано, що у разі її відмови продовжити роботу в ДП «НАЕК «Енергоатом», трудовий договір з нею буде розірвано згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, але не раніше двох місяців з дати одержання цього попередження та що протягом зазначених двох місяців за нею зберігається посадовий оклад з урахуванням всіх надбавок, які вона отримувала, а також право вільно використовувати до 4 годин робочого часу на тиждень для пошуків нового місця роботи.

04.09.2020 року позивачка звернулась до В.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_4 із заявою про переведення її з посади, яка підпадає під скорочення на посаду заступника генерального директора - директора з розвитку та безпеки ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом», яка їй була запропонована.

Разом з тим, листом ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» від 22.09.2020 р. № 721/01-7 позивачку повідомлено, що посада заступника генерального директора - директора з розвитку та безпеки ВП «Енергоатом-Трейдинг», на яку вона погодилась бути переведеною, вже не є вакантною, оскільки на час подання позивачкою заяви вже була погоджена заява та кандидатура іншого кандидата на зайняття цієї посади.

Вказані дії щодо зайняття зазначеної посади відповідач вчинив без попереднього повідомлення позивачки.

12.10.2020 р. на підставі наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» № 1118-к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» з 19.10.2020 р. у зв`язку зі скорочення посади, за п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі її середньомісячної заробітної плати згідно зі ст. 44 КЗпП України.

Позивачка вважає своє звільнення незаконним у зв`язку з порушення відповідачем процедури такого звільнення, оскільки їй було повідомлено про скорочення посади, яку вона обіймає, лише через місяць після початку переведення працівників внаслідок змін у структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг», що в свою чергу призвело до надання відповідачем неповного списку вакантних місць ВП «Енергоатом-Трейдинг», який уже частково був заповнений іншими людьми, в тому числі які не були працівниками ВП «Енергоатом-Трейдинг».

Як вже було встановлено, наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 р. № 574 «Про зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг» посада заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» була скорочена.

При цьому, до вказаного наказу була долучена схема організаційної структури ВП «Енергоатом-Трейдинг», згідно якої замість посади заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг», яку обіймала позивачка, створено дві нові посади, а саме посада заступника генерального директора - директор з розвитку та безпеки і посада заступника генерального директора - директор з юридичних питань, вказані дві нові посади разом мають тотожні функціональні обов`язки, з посадою яка була ліквідована і яку займала позивачка.

18.08.2020 р. позивачку було попереджено про проведення зміни в організаційній структурі та штатному розписі ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» та про скорочення її посади на базі якої фактично створені дві посади, при цьому на дату повідомлення про скорочення та вакантні посади, одна з новостворених посад, вже була зайнятою іншим працівником.

Так наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 29.07.2020 р. № 772-к на посаду заступника генерального директора - директора з юридичних питань ВП «Енергоатом-Трейдинг» з 04.08.2020 р. була переведена ОСОБА_5 .

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що відповідач повідомив позивачку про скорочення її посади, лише через місяць після початку процедури переведення працівників внаслідок змін у структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг», при цьому відповідачем не було запропоновано позивачці всі посади, які були створені на базі посади яку вона обіймала і які відповідали її кваліфікаційному рівню, що порушує вимоги статті 49-2 КЗпП України.

Встановивши вказані обставини, враховуючи, що відповідачем при звільненні позивачки було порушеного трудове законодавство, а саме не виконано вимоги статті 49-2 КЗпП України, суд вважав, що звільнення позивачки відповідно до наказу ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 1118-к від 12.10.2020 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом», відбулося з порушенням вимог закону.

При цьому, судом встановлено, що позивачка була звільнена 12.10.2020 р., проте з даним позовом до суду звернулась лише 20.08.2021 р., тобто, порушила спеціальний строк, визначений ст. 233 КЗпП України.

Представник відповідача просив в прядку статті 233 КЗпП України застосувати до позовних вимог сплив позовної давності.

При цьому, позивачка просила суд поновити пропущений нею процесуальний строк для подання позовної заяви, обґрунтовуючи клопотання тим, що 17.11.2020 р. звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з аналогічною позовною заявою. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 18.03.2021 р. у справі №761/37592/20, позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Однак у зв`язку з тим, що позивачка не усунула недоліки ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 29.07.2021 р., а тому вважає, що вона не пропустила строк позовної давності, оскільки він був перерваний шляхом пред`явлення позову.

Проте, в частині поновлення строку суд відмовив посилаючись на правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 р., відповідно до якого перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається.

Таким чином, суд вважав, що позивачка пред`явивши попередній позов до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 17.11.2020 р. не перервала перебіг позовної давності визначений статтею 233 КЗпП України, оскільки в подальшому цей позов був ухвалою суду від 29.07.2021 р. повернутий у зв`язку з не усуненням нею недоліків, а ухвала позивачкою не оскаржувалась.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що хоча звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України відбулося з порушенням визначеного законом порядку, однак за захистом своїх трудових прав вона звернулася до суду з пропуском строку, встановленого ч.1 ст. 233 КЗпП України, суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив за пропуском строку звернення до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частина друга статті 40 КЗпП України передбачає, що звільнення з підстави, зазначеної у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці, зокрема, наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 №574 «Про зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг», з метою підвищення ефективної роботи ВП «Енергоатом-Трейдинг» затверджено організаційну структуру ВП «Енергоатом- Трейдинг» відповідно до схеми згідно з додатком 1 до цього наказу.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, що позивачка була попереджена про проведені зміни в організаційній структурі та штатному розписі ВП «Енергоатом - Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» та скороченням посади заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг», яку вона обіймала, за два місяці до наступного звільнення. Крім того, встановлено, що 18.08.2020, під час вручення попередження, їй було запропоновано розглянути вакантні посади, які є в наявності у компанії. А також проінформовано, що у разі її відмови продовжити роботу в ДП «НАЕК «Енергоатом», трудовий договір з нею буде розірвано згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України, але не раніше двох місяців з дати одержання цього попередження та що протягом зазначених двох місяців за нею зберігається посадовий оклад з урахуванням всіх надбавок, які вона отримувала, а також право вільно використовувати до 4 годин робочого часу на тиждень для пошуків нового місця роботи.

На підставі наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 12.10.2020 №1118-к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» з 19.10.2020 у зв`язку зі скороченням посади, за п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі її середньомісячної заробітної плати згідно зі ст.44 КЗпП України.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення чи за межами підстав, передбачених законом чи договором або за відсутності підстав для звільнення. У разі якщо працівника звільнено обґрунтовано, з додержанням процедури звільнення, підстав для поновлення працівника немає.

Вирішуючи питання про дотримання відповідачем трудового законодавства при звільнені позивачки, місцевий суд зробив висновок, що роботодавцем не виконано вимоги ст. 49-2 КЗпП України, чим допущено вимоги трудового законодавства при звільненні позивачки.

За висновками суду відповідачем не було запропоновано позивачці всі посади, які були створені на базі посади, яку вона обіймала і які відповідали її кваліфікаційному рівню, що порушує вимоги ст. 49-2 КЗпП України, оскільки: відповідач повідомив позивачку про скорочення її посади лише через місяць після початку процедури переведення працівників внаслідок змін у структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг»;

04.09.2020 року позивачка звернулась до в.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_6 із заявою про переведення її з посади, яка підпадає під скорочення на посаду заступника генерального директора - директора з розвитку та безпеки ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом», яка їй була запропонована. Однак, листом від 22.09.2020 №721/01-7 відповідач повідомив позивачку, що посада заступника генерального директора - директора з розвитку та безпеки ВП «Енергоатом-Трейдинг», на яку вона погодилась бути переведеною, вже не є вакантною, оскільки на час подання позивачкою заяви вже була погоджена заява та кандидатура іншого кандидата на зайняття цієї посади. Вказані дії щодо зайняття зазначеної посади відповідач вчинив без попереднього повідомлення позивачки.

Погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий суд неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, неналежним чином оцінив докази, подані сторонами та наявні в матеріалах справи, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов неправильного висновку про порушення відповідачем процедури вивільнення позивачки. А тому висновок суду першої інстанції про невиконання роботодавцем вимоги ст. 49-2 КЗпП України при звільненні позивачки є таким, що зроблений при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини четвертої ст. 265 ЦПК України складовою рішення суду є мотивувальна частина у якій зазначаються фактичні обставини, встановлені судом; зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази відхилені судом та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Між тим ухвалене судом першої інстанції рішення в даній справі в повній мірі не відповідає вищевказаним нормам закону.

Вивільнення працівників має відбуватися у відповідності до ст.49-2 КЗпП України. За змістом частини першої, другої ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Частиною третьою ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, порядок вивільнення працівників, закріплений КЗпП України, включає наступні вимоги, які повинні бути дотримано роботодавцем: строк попередження про наступне вивільнення (не пізніше ніж за два місяці до вивільнення) (ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України); врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством (ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України); пропонування працівникові іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (ч. З ст. 49-2 КЗпП України); отримання згоди профспілкового комітету, членом якого є працівник (ст. 43); у разі, якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (ч. З ст. 49-2 КЗпП України).

Відповідач надав суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження того, що ним було дотримано вимог трудового законодавства при звільнені позивачки.

Так, наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 №574 «Про зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг», з метою підвищення ефективної роботи ВП «Енергоатом-Трейдинг», проведені зміни в організаційній структурі відокремленого підрозділу та затверджено нову організаційну структуру ВП «Енергоатом-Трейдинг» відповідно до схеми, згідно з додатком 1 до наказу.

Вищезазначеним наказом, посада заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг», яку обіймала позивачка, була скорочена.

Разом з тим, були створені нові посади заступників генерального директора - директора з новими функціональними обов`язками.

18.08.2020 року року ОСОБА_7 під підпис було вручено попередження про наступне вивільнення. 18.08.2020 року вона була ознайомлена з наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 № 574, з попередженням про наступне вивільнення та їй було запропоновано розглянути вакантні посади, які є в наявності у ДП «НАЕК «Енергоатом». Ознайомившись із переліком вакантних посад в повному обсязі, ОСОБА_1 відмовилася засвідчити особистим підписом список запропонованих вакансій. Дані обставини підтверджуються особистим підписом позивачки на попереджені про наступне вивільнення та Актом про відмову від підпису про ознайомлення з вакансіями під час вручення попередження про наступне вивільнення від 18.08.2020 року.

Матеріалами справи підтверджується, що всупереч твердженням позивачки, відповідач на протязі строку, з моменту вручення попередження про наступне вивільнення та до фактичного звільнення з роботи, чотири рази пропонував їй вакантні посади, про що свідчать відповідні копії документів про наявні посади з пропонуванням вакантних посад (попередження про наступне вивільнення з додатком списку вакантних посад, листи: від 29.09.2020 №745/01-07; від 07.10.2020 №770/01-07; від 15.10.2020№802/01-07).

Проте, позивачка не виявила бажання надалі працювати в ДП «НАЕК «Енергоатом» та не подала заяви на переведення її на запропоновані вакантні посади.

Як передбачено частиною другою ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За частиною першою ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідачем подано до суду докази, що на створену нову посаду заступника генерального директора - директора з юридичних питань ВП «Енергоатом- Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» наказом №772-к від 29.07.2020 було переведено з 04.08.2020 іншого працівника ДП «НАЕК «Енергоатом» - ОСОБА_5 , яка обіймала посаду директора департаменту захисту майнових прав та законних інтересів Виконавчої дирекції з юридичних питань та супроводу процедур закупівель ДП «НАЕК «Енергоатом» та яка має вищу юридичну освіту та досвід роботи за фахом близько 25 років, в тому числі на керівних посадах понад 15 років.

Відповідачем подано до суду докази на підтвердження того, що ОСОБА_5 має переваги в досвіді та стажі роботи на керівних посадах за фахом порівняно з позивачкою.

Тобто, призначений/перевединий на новостворену посаду заступника генерального директора - директора з юридичних питань ВП «Енергоатом- Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» працівник має більш високу кваліфікацію чим позивачка (докази наявні в матеріалах справи) і більш високу продуктивність праці, що також підтверджується тою обставиною, що позивачка могла працювати в спеціально створених умовах (мала інвалідність), що підтверджується висновком МСЕК (копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією АВ№09 89877 додається). Копія довідки МСЕК не подавалася до суду першої інстанції з етичних міркувань, оскільки стосується здоров`я позивачки.

Відповідно до частини другої ст.42 КЗпП України при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, перелік яких зазначений в цій частині. З наданих відповідачем до суду документів в їх сукупності, вбачається, що кваліфікація та досвід роботи ОСОБА_5 явно мають переваги. Доводи позивачки, що вона мала переважне право на залишення на роботі спростовуються доказами наявними у справі.

Проте, місцевий суд ухвалюючи оскаржуване рішення проігнорував зазначені вище докази щодо порівняльного аналізу кваліфікації позивачки та працівника підприємства, якого було переведено на новостворену посаду заступника генерального директора - директора з юридичних питань ВП «Енергоатом- Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» та прийняв до уваги доводи позивачки про порушення відповідачем процедури її звільнення, оскільки за її доводами їй було повідомлено про скорочення посади, яку вона обіймала, лише через місяць після початку переведення працівників внаслідок змін у структурі ВП «Енергоатом- Трейдинг».

За наведених обставин суд дійшов висновку про порушення роботодавцем процедури вивільнення працівників, враховуючи що на дату повідомлення позивачки про скорочення та вакантні посади, 18.08.2020, одна з новостворених посад вже була зайнятою іншим працівником. Таким чином за висновками суду відповідачем не було запропоновано позивачці всі посади, які були створені на базі посади яку вона обіймала і які відповідали її кваліфікаційному рівню, що порушує вимоги ст. 49-2 КЗпП України.

Отже, такі висновки суду не відповідають трудовому законодавству та підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення.

Суд не взяв до уваги, що наказ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 № 574 надсилався на електронні адреси всім працівникам ВП «Енергоатом-Трейдинг» після його підписання, що відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України відповідач пропонував позивачці наявну роботу за відповідною професією та спеціальністю, а також всі інші наявні вакансії в ДП «НАЕК «Енергоатом». При цьому на протязі двох місяців до звільнення позивачки, роботодавець запропонував їй всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існували на підприємстві, незалежно від структурного підрозділу, в якому вона працювала. Пропонуючи всі вільні вакансії, в тому числі і ті, що були надані на запит позивачки, відповідач виконав обов`язок щодо працевлаштування працівника, але позивачка не надала своєї згоди на її переведення на жодну із посад.

У той же час, ознайомившись із переліком вакантних посад в повному обсязі та отримавши повний список запропонованих вакансій, ОСОБА_1 лише через два тижні, 04.09.2020 звернулася до в.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Котіна П.Б. із заявою про переведення її з посади, яка підпадає під скорочення, на посаду заступника генерального директора - директора з розвитку та безпеки ВП «Енергоатом-Трейдинг», яка вже не була вакантною, оскільки на час подання позивачкою заяви вже була погоджена заява іншого кандидата на зайняття цієї посади.

Встановивши зазначені обставини, місцевий суд дійшов висновку, що вказані дії щодо зайняття зазначеної посади відповідач вчинив без попереднього повідомлення позивачки, що не ґрунтується на нормах чинного трудового законодавства.

Всупереч вищевикладених відповідачем обставин, враховуючи, що відповідачем при звільнені позивачки було дотримано вимог частини першої, другої, третьої ст. 49-2, ст.43 КЗпП України суд помилково прийшов до висновку, що звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України відбулося з порушенням визначеного законом порядку.

Такі висновки суду підлягають виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного рішення.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам відповідача, якими обґрунтовувались заперечення проти позовних вимог та не відмовив в позові по суті спору з підстав відсутності порушень відповідачем процедури звільнення позивачки.

Таким чином, вірно встановивши, що позивач звернувся за захистом своїх порушених прав з пропуском строку позовної давності, суд не дослідив належним чином зібрані у справі докази та дійшов до необгрунтованих висновків, що звільнення позивачки відбулось із порушенням установленого законом порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINAND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням вищевикладеного, рішення місцевого суду у даній справі не ґрунтується на нормах чинного законодавства, не містить мотивів відхилення доказів відповідача, якими були обґрунтовані заперечення проти доводів та аргументів позивача, рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Аргументи апеляційноїскарги позивача на законність та обґрунтованість рішення судуапеляційної інстанції не впливають, його висновків не спростовують.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що не було запропоновано всі вакантні посади, які на той час існували у ДП «НАЕК «Енергоатом» та процедура звільнення проведена роботодавцем з порушенням приписів трудового законодавства, а саме ч. 2 ст. 40 та ч. З ст. 49-2 КЗпП. Проте, доводи та аргументи апелянта не відповідають дійсним обставинам, спростовуються матеріалами справи.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

18.08.2020 позивач була персонально попереджена про наступне вивільнення, ознайомлена з наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17.07.2020 №574 «Про зміни в організаційній структурі ВП «Енергоатом-Трейдинг», а також вакантними посадами, що були наявні в ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на 18.08.2020.

Позивача також було проінформовано, що у разі її відмови продовжити роботу в ДП «НАЕК «Енергоатом», трудовий договір з нею буде розірвано згідно з п. 1 ст.40 КЗпП України, але не раніше двох місяців з дати одержання цього попередження та що протягом зазначених двох місяців за нею зберігається посадовий оклад з урахуванням всіх надбавок, які вона отримувала, а також право вільно використовувати до 4 годин робочого часу на тиждень для пошуків нового місця роботи.

Дані обставини підтверджуються власноручним підписом ОСОБА_1 на попередженні про наступне вивільнення (додаток 7 до позовної заяви).

Таким чином, під час вручення ОСОБА_1 попередження про наступне вивільнення 18.08.2020 її було ознайомлено з усіма вакантними посадами, наявними в ДП «НАЕК «Енергоатом», як в дирекції Компанії, так і відокремлених підрозділах, що вбачається з попередження та не спростовано позивачем. Позивач отримала список вакантних посад у паперовому вигляді, як по Дирекції Компанії, так і відокремлених підрозділах Компанії, включаючи атомні станції.

Проте, під час отримання попередження та списку вакантних посад позивач відмовилась засвідчити особистим підписом, що вона ознайомилась із вищевказаним наказом, попередженням про наступне вивільнення та вакантними посадами, які були запропоновані в повному обсязі, про що був складений акт про відмову від підпису про ознайомлення з вакансіями під час вручення попередження про наступне вивільнення.

Дані обставини підтверджуються актом від 18.08.2020 (копія додана до відзиву на позовну заяву).

Крім того, ознайомившись з наявними в Компанії вакансіями, позивачем не було подано заяви на працевлаштування, яка б засвідчила про її згоду на переведення на іншу посаду. Такої заяви не було подано і протягом двох місяців від моменту попередження про вивільнення та пропонування іншої роботи до звільнення.

19.10.2020 на підставі наказу від 12.10.2020 № 1118-к позивача звільнено з займаної посади у зв`язку зі скорочення посади, за п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати згідно зі ст. 44 КЗпП України (додаток 5 до позовної заяви).

Вищевикладеними обставинами та доказами, що містяться в матеріалах справи підтверджується, що Відповідачем при звільнені позивача дотримано вимог частини першої статті 49-2 КЗпП України щодо строку попередження про наступне вивільнення - не пізніше ніж за два місяці та пропонування працівникові всіх інших вакантних посад (іншої роботи), які існували в Компанії, включаючи її відокремлені підрозділи, на день вручення попередження про наступне вивільнення.

Щодо тверджень ОСОБА_1 , що їй не було запропоновано у новій структурі ДП «НАЕК «Енергоатом» посади генерального директора та першого заступника генерального директора ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом», а також посаду заступника генерального директора - директора з юридичних питань ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом», на які 28.07.2020 та 29.07.2020 були переведені інші працівники Компанії. При цьому позивач стверджує, що вона мала переважне право на зайняття цих посаду відповідності до ст. 42 КЗпП України.

Доводи відповідача спростовуються таким.

Відповідно до диплому спеціаліста, позивач має повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста (копія диплому НОМЕР_1 додається до відзиву).

З записів у трудовій книжці позивача та доповнень до особового листка з обліку кадрів вбачається, що Позивач з жовтня 1997 року по жовтень 2020 року працювала за спеціальністю, в тому числі з квітня 2018 року до звільнення на посаді заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» (копія трудової книжки наявна в матеріалах справи, додаток 14 до позовної заяви).

Призначення на посади генерального директора ВП «Енергоатом-Трейдинг» та першого заступника генерального директора - комерційного директора ВП «Енергоатом-Трейдинг» відбулося за рішенням президента Компанії на підставі Положення про організацію роботи з персоналом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.005-17 (далі - Положення, копія наявна в матеріалах справи).

Відповідно до пунктів 6.1.1, 6.1.3 Положення на посади керівників вищої ланки управління ДП «НАЕК «Енергоатом» призначаються, як правило, особи з кадрового резерву відповідної посади, які пройшли професійну підготовку за індивідуальними програмами та первинну перевірку знань.

Так, наказом від 27.07.2020 №753-к «Про призначення постійно генеральним директором ВП «Енергоатом-Трейдинг» ОСОБА_8 » на посаду генерального директора ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» з 28.07.2020 призначено виконуючого обов`язки генерального директора ВП «Енергоатом- Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_8 постійно.

На посаду першого заступника генерального директора - комерційного директора ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» наказом від 27.07.2021 №754-к «Про переведення ОСОБА_9 у ВП «Енергоатом-Трейдинг» 27.07.2021 переведено з 28.07.2020 ОСОБА_9 , радника президента Служби президента Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом».

Крім того, посади генерального директора та першого заступника генерального директора - комерційного директора ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» не є рівнозначними тій, яку обіймала ОСОБА_1 , а є вищими, оскільки позивач була у підпорядкуванні до генерального директора і не відповідала рівню кваліфікації для зайняття цих посад.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Отже, при вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

Відповідачем подано до суду докази, що на створену нову посаду заступника генерального директора - директора з юридичних питань ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» наказом №772-к від 29.07.2020 було переведено з 04.08.2020 іншого працівника ДП «НАЕК «Енергоатом» - ОСОБА_5 , яка обіймала посаду директора департаменту захисту майнових прав та законних інтересів Виконавчої дирекції з юридичних питань та супроводу процедур закупівель ДП «НАЕК «Енергоатом» та яка має вищу юридичну освіту та досвід роботи за фахом близько 25 років, в тому числі на керівних посадах понад 15 років.

Відповідачем подано до суду докази на підтвердження того, що ОСОБА_5 має переваги в досвіді та стажі роботи на керівних посадах за фахом порівняно з позивачем.

Тобто, призначений/перевединий на новостворену посаду заступника генерального директора - директора з юридичних питань ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» працівник має більш високу кваліфікацію чим позивач (докази наявні в матеріалах справи) і більш високу продуктивність праці.

Призначена на нову посаду заступника генерального директора - директора з юридичних питань ВП «Енергоатом-Трейдинг» ОСОБА_5 має переваги в досвіді та стажі роботи на керівних посадах за фахом порівняно з Позивачем (копії диплому та трудової книжки наявні в матеріалах справи). Доводи позивача, що вона мала переважне право на залишення на роботі спростовуються доказами наявними у справі.

З наведених вище обставин та доказів на їх підтвердження вбачається, що на вищевказані посади відповідачем наказами від 27.07.2020 та 29.07.2020 правомірно було призначено у відповідності до локальних нормативних актів Компанії та переведено з інших структурних підрозділів Компанії фахівців з урахуванням вимог до посад щодо професійної кваліфікації, досвіду роботи, високої продуктивності праці, кадрового резерву та перепідготовки.

Таким чином відповідачемем були запропоновані ОСОБА_1 всі наявні вакансії за її кваліфікацією та освітнім рівнем, рівнозначні тій, яку вона обіймала, та нижчі на які вона могла бути працевлаштована за її згодою. А тому відповідачем не порушено вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.

Вищенаведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №7'57/32634/16- ц, постанова від 03.06.2020.

В апеляційній скарзі також вказано, що порушенням трудового законодавства, позивач вважає відмову роботодавця в задоволені її заяви від 04.09.2020 про переведення з посади заступника генерального директора з юридичних питань, аналізу, прогнозування та управління ризиками ВП «Енергоатом-Трейдинг» на посаду заступника генерального директора - директора з розвитку та безпеки ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом».

На вказане, слід зазначити, що позивач дійсно зверталася із заявою від 04.09.2020 до тимчасово виконуючого обов`язки президента ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_6 з проханням перевести її на посаду заступника генерального директора - директора з розвитку та безпеки ВП «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом» (додаток 8 до позовної заяви). Проте ця заява була подана лише через два тижні, після отримання ОСОБА_1 списку запропонованих вакансій.

Листом від 22.09.2020 № 721/01-07 позивача повідомлено про те, що посада заступника генерального директора - директора з розвитку та безпеки ВП «Енергоатом-Трейдинг» не є вакантною, оскільки на час подання заяви позивачем вже була погоджена заява та кандидатура іншого кандидата на заняття цієї посади (копія листа наявна в матеріалах справи).

Крім того, вищезазначеним листом позивачу було запропоновано у зручний для неї робочий час розглянути у департаменті управління персоналом наявні вакансії ДП НАЕК «Енергоатом».

Стосовно тверджень позивача про те, що наказом від 05.10.2020 №798 затверджено нову загальну структуру ДП «НАЕК «Енергоатом», про що їй не було повідомлено та не запропоновано вакантні посади у Дирекції Компанії, слід зазначити наступне.

Наказом від 05.10.2020 № 798 «Про затвердження організаційної структури та штатного розпису ДП «НАЕК «Енергоатом» були запроваджені кардинальні зміни організаційної структури ДП «НАЕК «Енергоатом» і передбачалося вивільнення понад 100 працівників структурних підрозділів Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом».

В пункті 3.2. наказу зазначено: «Організувати відповідно до вимог трудового законодавства України роботу щодо переведення/переміщення працівників та роботу щодо працівників, стосовно яких змінюються істотні умови праці або посади яких скорочуються». (копія наказу наявна в матеріалах справи, додаток 10 до позову).

На виконання вимог Наказу №798 протягом жовтня 2020 керівники структурних підрозділів ДП «НАЕК «Енергоатом» забезпечували оформлення та подання заявок на організаційні зміни (із зазначенням переліків функцій та їх розподілу у підпорядкованих структурних підрозділах Дирекції Компанії).

Тобто, у відповідності до приписів наказу від 05.10.2020 №798 «Про затвердження організаційної структури та штатного розпису ДП «НАЕК «Енергоатом» відбувалася організаційна робота щодо переведення/переміщення працівників, стосовно яких змінюються істотні умови праці або посади яких скорочуються, відповідно до вимог трудового законодавства України. Вказаний наказ стосується переведення/переміщення саме працівників Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом», яких безпосередньо стосувалися такі організаційні зміни. Тому була необхідність дотриматись встановленого законодавством порядку вивільнення і працевлаштування працівників дирекції підприємства. Штатне заміщення не було сформовано, вакантних посад, на які могла б претендувати позивач, в Дирекції підприємства не було.

Листом від 29.09.2020 №745/01-07 та листом від 07.10.2020 №770/01-07 відповідач у черговий раз пропонував позивачу у зручний для неї робочий час розглянути у департаменті управління персоналом наявні вакантні посади, як у ВП «Енергоатом-Трейдинг», так і загалом у ДП «НАЕК «Енергоатом» (копіїлистів наявні в матеріалах справи).

Крім того, листом від 15.10.2020 №802/01-07 на запит позивача від 13.10.2020 на зазначену нею електронну адресу були направлені списки всіх наявних вакантних посад у ДП «НАЕК «Енергоатом» (копіїлистів та списки направлених вакансій наявні в матеріалах справи).

Таким чином, належними та допустимими доказами підтверджується, що позивачу неодноразово протягом всього двомісячного періоду перед звільненням пропонувалися до розгляду та ознайомлення наявні вакантні посади в цілому по всьому ДП «НАЕК «Енергоатом».

Враховуючи викладене, доводи апелянта, що список вакантних посад, який був запропонований апелянту є неповним та стосувався лише вакансій у ВП «Енергоатом- Трейдинг», не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, оскільки при вручені апелянту попередження про наступне вивільнення та протягом періоду до фактичного звільнення, їй було запропоновано всі наявні вакантні посади по ДП «НАЕК «Енергоатом».

Однак апелянт не виявила бажання ознайомитися з вакантними посадами відповідно до нових штатних розписів Компанії та надалі працювати в ДП «НАЕК «Енергоатом».

При цьому, жодного разу на протязі зазначеного періоду Позивач не подавала інших заяв (крім заяви від 04.09.2020) на заняття інших вакантних посад, не цікавилася вакантними посадами.

Отже, від моменту попередження про вивільнення та пропонування іншої роботи до звільнення позивач не подала заяву, яка б засвідчила про її згоду на переведення на іншу посаду, а переведення працівника на іншу роботу без його згоди заборонено трудовим законодавством (ст. 32 КЗпП України).

За таких обставин апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)", § 23).

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник