ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4021/22 Справа № 199/7729/21 Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

секретар судового засідання: Астатурян А.В.

сторони:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 січня 2022 року, яке постановлено суддею Спаї В.В. у місті Дніпро, повний текст складено 04 лютого 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення: що ОСОБА_1 у період з 01.09.1990 року по 30.06.1993 року постійно та безперервно проживала без реєстрації (прописки) місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; що ОСОБА_1 у період з 01.07.1993 року по лютий 1997 року включно, постійно та безперервно проживала у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 ; що ОСОБА_3 у період з 03 листопада 1999 року по 17 грудня 2015 року, постійно та безперервно проживав із своєю матерію ОСОБА_1 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 ;

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалась на те, що в липні 2021 року звернулася до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про надання житлової площі у гуртожитку по АДРЕСА_2 , яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпра, натомість ОСОБА_1 , листом-відповіддю №3116-3267 від 20.07.2021 року було вказано на відсутність документів, та недоліки в наявних документах та рекомендовано звернутися до суду для встановлення в наданій заяві фактів.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 січня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , де заінтересована особа Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення заяви ОСОБА_1 , про встановлення фактів, які мають юридичне значення, в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що до суду надано всі наявні докази, які підтверджують постійне проживання заявника у період з 1990 року по 1997 року.

Зазначає, що на підтвердження місця проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 , в період навчання в СПТУ №2 Хмельницької області, з 01.09.1990 року по 30.06.1993 року наданий архівний витяг ,виданий трудовим архівом Полонської міської ради.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, з довідки № 872 від 22.04.2021 року про реєстрацію місця проживання громадян, зареєстрованих у жилому приміщення (кімнаті, кімнатах) у гуртожитку КП Жилсервіс 5 ДМР вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 з 04.03.1997 року, а ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_2 з 18.12.2015 року. (а.с. 14) ОСОБА_1 зареєстрована у гуртожитку по АДРЕСА_2 з 04.03.1997 року. (а.с.8)

Відповідно до архівного витягу № 239 від 11.03.2021 року, ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ) до вступу до училища проживала за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 9)

Згідно свідоцтва про одруження від 01.11.1997 року НОМЕР_1 ОСОБА_5 перейшла на прізвище чоловіка після одруження ОСОБА_6 . (а.с.12)

Відповіддю Департаменту житлового господарства ДМР № 3/16-3267 від 20.07.2021 року на заяву про надання житлової площі у гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Днеіпра, вказано ОСОБА_6 на недоліки в наданих нею документів. (а.с.13)

Згідно довідки КП Жилсервіс 5 ДМР № 990 від 06.09.2021 року, гуртожиток по АДРЕСА_3 , обліковується на балансі КП Жилсервіс 5 Дніпровської міської ради з 01.09.2019 року відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 23.04.2019 № 394. (а.с.15)

Відмовляючи ОСОБА_1 , у задоволенні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником докази не є достатніми та не є такими, що в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відмовляючи в задоволені заяви в частині, що стосується ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надала доказів на підтвердження права звернення до суду в його інтересах.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення: що ОСОБА_1 у період з 01.09.1990 року по 30.06.1993 року постійно та безперервно проживала без реєстрації (прописки) місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; що ОСОБА_3 у період з 03 листопада 1999 року по 17 грудня 2015 року, постійно та безперервно проживав із своєю матерію ОСОБА_1 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення: що ОСОБА_1 у період з 01.07.1993 року по лютий 1997 року включно, постійно проживала у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.1990 р. ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) була зарахована на навчання до СПТУ №2 Хмельницької області, де навчалася до 30.06.1993 року.

ОСОБА_1 в період з 1993 по 2009 р.р. перебувала у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Дніпропетровська паперова фабрика», а після ліквідації - з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська паперова фабрика», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці а ім`я ОСОБА_1 , копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.5-7). Як працівника фабрики, ОСОБА_1 та членів її сім`ї було вселено до кімнати АДРЕСА_4 , що є державним майном.

01.11.1997 р. заявник взяла шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 12).

Приватизація відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровська паперова фабрика» здійснювалася центральним апаратом Фонду державного майна України. Проте до статутного капіталу ВАТ «Дніпропетровська паперова фабрика» не увійшов державний житловий фонд, до складу якого входили житлові будинки, розташовані в АДРЕСА_5 , по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , по АДРЕСА_9 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , та гуртожиток по АДРЕСА_3 з об`єктами благоустрою (мощення, тротуари, озеленення).

Актом приймання-передачі від 15 серпня 1998 року вищезазначений державний житловий фонд був переданий на утримання (баланс) Дочірньому підприємству «Каспій».

Згідно рішення №394 від 23 к4вітня 2019 року Виконкому Дніпровської міської ради, гуртожиток за адресою: м.Дніпро, вул. Каспійська буд 16 прийнятий у комунальну власність. Балансоутримувачем визначено Жилсервіс-5 Дніпровської міської ради

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається з аналізу зазначеної норми закону,суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; -встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Встановлення факту ОСОБА_1 необхідно для підтвердження комісії з питань надання житлової площі у гуртожитках, оскільки в наданих документах виявлені недоліки (а.с. 13).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 128 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

У статті 129 ЖК України зазначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Аналогічна норма міститься у абзаці першому пункту 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах або фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Другою обставиною, з якою пов`язане право на захист особи відповідно до вищезазначеного Закону, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон не містить визначення "законні підстави".

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства»).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 у період з 01.07.1993 року по лютий 1997 року включно, постійно проживала у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначений факт підтверджений матеріалами справи.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви в цій частині. А доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині встановлення фактів, що мають юридичне значення: що ОСОБА_1 у період з 01.09.1990 року по 30.06.1993 року постійно та безперервно проживала без реєстрації (прописки) місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; , суд першої інстанції правильно виходив з того, що надані заявником докази не є достатніми та не є такими, що в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. Посилання заявника на архівний витяг № 239 від 11.03.2021 року, к на підтвердження для задоволення заяви в цій частині колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки зазначений архівний витяг є підтвердженням того, що заявниця до вступу до училища проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів же на підтвердження її проживання за зазначеною адресою у період з 01.09.1990 року по 30.06.1993 року заявником не надано.(а.с. 9).

Відмовляючи в задоволені заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, що що ОСОБА_3 у період з 03 листопада 1999 року по 17 грудня 2015 року, постійно та безперервно проживав із своєю матерію ОСОБА_1 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що заявник не надала доказів на підтвердження права звернення до суду в його інтересах, оскільки він є повнолітнім, дієздатним та матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання ним заявниці повноважень на предявлення від його імені заяви та представлення його інтересів в суді.

Доводи апеляційної скарги про те, що що до суду надано всі наявні докази, які підтверджують постійне проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 , в період навчання в СПТУ №2 Хмельницької області, з 01.09.1990 року по 30.06.1993 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні заяви про встановлення факту постійного та безперервного проживання ОСОБА_1 , у період з 01.07.1993 року по лютий 1997 року включно, у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення заяви в цій частині та встановлення факту, що ОСОБА_1 у період з 01.07.1993 року по лютий 1997 року включно, постійно проживала у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині рішення суду повинно бути залишено залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Павелка Сергія Михайловича, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 січня 2022 року скасувати в частині відмови у встановленні факту постійного та безперервного проживання ОСОБА_1 , у період з 01.07.1993 року по лютий 1997 року включно, у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 у період з 01.07.1993 року по лютий 1997 року включно, постійно проживала у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 серпня 2022 року.

Головуючий: А. П. Барильська

Судді:

Н. М. Деркач

Т. Р. Куценко