_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/46/22
УХВАЛА

02.08.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Салтан Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Месропянцевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

10 червня 2022 року скаржник ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

В обґрунтування скарги представник стягувача зазначив, що 20.10.2021 Київським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ по справі №947/29234/21 зі стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки (однієї третини) усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення найстаршим сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , потім у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення молодшою сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №67457729 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів.

З метою отримання розрахунку заборгованості, представником стягувана адвокатом Чумаченко С.О. на адресу відділу направлялися запити.

Листом від 16.05.2022 №9009 відділом надані копії розрахунків заборгованості станом на 24.12.2021 та 16.05.2022.

Ознайомившись із розрахунками заборгованості, було встановлено, що вони складені без повного врахування всіх джерел доходу боржника.

24.05.2022 на електрону адресу Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено скаргу на дії державного виконавця.

06.06.2022 було отримано постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 31.05.2022, відповідно до якої визнано дії державного виконавця такими, що відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно розрахунків заборгованості, нарахування аліментів здійснюється виходячи з розміру фактично отриманого боржником доходу в ПП «Стамар Юг» та ФОП ОСОБА_2 , на підставі наданих довідок про доходи.

Однак, стягувач не погоджується з наведеними розрахунками. Державним виконавцем у зв`язку з відсутністю у ФОП ОСОБА_2 доходу,нарахування 1/3 частини середньомісячного заробітку по регіону не здійснюється.

Згідно ч.2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною- особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Вказана норма чітко встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), зокрема заборгованість за аліментами платника аліментів, який є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У подібній категорії справ Верховним Судом сформована стала судова практика щодо застосування ч.2 ст.195 СК України, що підтверджується постановами від 05.08.2020 у справі №464/6206/18, від 05.08.2021 у справі №464/6206/18, від 09.02.2022 у справі №522/8173/19.

Факт відсутності доходу у платника аліментів як ФОП не є підставою для звільнення його від сплати аліментів у цій частині відповідно до судового рішення.

Зазначена норма не ставить визначення заборгованості по аліментам платника аліментів, який є ФОП, в залежність від причин неотримання ним доходу.

Тобто, норма ч.2 ст.195 СК України застосовується незалежно від отримання доходу ФОП до моменту припинення його діяльності.

Таким чином, державним виконавцем в порушення ч.2 ст.195 СК України не нараховані аліменти виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості у зв`язку з реєстрацією боржника як ФОП на спрощеній системі оподаткування.

На підставі вищезазначеного представник стягувача, просив суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо складання розрахунків заборгованості від 24.12.2021 та 16.05.2022 в межах виконавчого провадження №67457729 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів за судовим наказом №947/29234/21 від 20.10.2021, виданим Київським районним судом м. Одеси.

- скасувати розрахунки заборгованості від 24.12.2021 та 16.05.2022 в межах виконавчого провадження №67457729 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів за судовим наказом №947/29234/21 від 20.10.2021, виданим Київським районним судом м. Одеси.

- зобов`язати державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з: 1/3 частини доходу боржника, отриманого в ПП «Стамар Юг» на підставі ч.1. ст. 195 СК України; 1/3 частини доходу боржника, розрахованої із середньої заробітної плати працівника даної місцевості у зв`язку з реєстрацією ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування, на підставі ч.2. ст. 195 СК України, починаючи з першого дня стягнення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена скарга передана судді Салтан Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2022 року прийнято скаргу до провадження.

Представник стягувача ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв чи письмових клопотань не надав.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився , надав заяву, відповідно до якої просив у задоволенні скарги відмовити та розглянути скаргу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , враховуючи наступне:

Відповідно до ч.1ст.447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частинами 1, 3, 4статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Таким чином, законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами.

Зі змісту скарги ОСОБА_1 , яка подана до суду в порядкуст.447 ЦПК України, та заявлених вимог вбачається, що стягувач, як сторона виконавчого провадження, не оспорює право державного виконавця вчиняти дії, направлені на визначення розміру заборгованості за аліментами, але не погоджується з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, проведеними державним виконавцем.

Відповідно до ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Нормою ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Аналогічні норми закріплено в п.4 розділу XVI Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), де також передбачено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина першастатті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першоюстатті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що стягувач не погоджується з розрахунками заборгованості за аліментами, проведеними державним виконавцем, вказуючи на те, що розмір заборгованості не правильно визначений державним виконавцем.

Так, вбачається, що виник спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону та ту обставину, що спір виник щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Саме така позиція висловлена Верховним судом в постанові Касаційного цивільного суду від 06.06.2018 у справі №756/13754/16-ц.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом в постанові від 30.08.2018 в справі №2-191/2005, від 04.09.2019 в справі №399/343/17-ц.

Також, враховуючи, що згідно ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом, останнім встановлено, що у вказаній справі скаржник позову про визначення розміру заборгованості по аліментах не пред`являв, таких вимог матеріали справи не містять.

У пункті 18 Постанови пленуму ВССУ №4 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК (ст.451 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду скарги), у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Аналізуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що державний виконавець має обов`язок провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, а обов`язку проводити перерахунок заборгованості, у випадку незгоди боржника із розміром такої,Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено, при цьому, законодавством визначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом.

Таким чином, суд, зобов`язавши посадову особу ВДВС здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за методикою, яка, на думку суду відповідає чинному законодавству, фактично втручається у право і обов`язок виконавця, надані йому законом, самостійно визначати розмір заборгованості за аліментами.

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 04.09.2019 у справі №399/343/17-ц, провадження №61-15169св18.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Тому, суд доходить висновку, що оскільки заявник не згідний із розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем, такий спір щодо розміру заборгованості за аліментами підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом, тому вимога скарги ОСОБА_1 про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а також зобов`язання державного виконавця зробити перерахунок заборгованості по аліментах, є такою, що не підлягає вирішенню в порядку контролю за виконанням судових рішень.

В іншій частині заявлених вимог суд знаходить скаргу обґрунтованою, і такою, що підлягає до задоволення, а саме визнання неправомірними дій державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, оскільки при проведення розрахунку державним виконавцем в порушення ч.2 ст.195 СК України не нараховані аліменти виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості у зв`язку з реєстрацією боржника як ФОП на спрощеній системі оподаткування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо складання розрахунків заборгованості від 24.12.2021 та 16.05.2022 в межах виконавчого провадження №67457729 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів за судовим наказом №947/29234/21 від 20.10.2021, виданим Київським районним судом м. Одеси.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя Салтан Л. В.