Справа № 755/541/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Стрижеуса В.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, -

у с т а н о в и в :

05.01.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заподіяні внаслідок залиття квартири збитки у розмірі 26848,00 грн., які складаються з: 19348,00 грн. - матеріальна шкода; 1500,00 грн. - збитки понесені на здійснення експертного дослідження; 6000,00 грн. - моральні збитки, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . 24.09.2020 року з належної відповідачу квартири АДРЕСА_2 сталося залиття квартири позивача, що нанесло останньому матеріальних збитків. Відповідно до Акту про залиття від 20.10.2020 р., комісією встановлено, що причиною залиття стало недбале ставлення мешканців квартири АДРЕСА_3 , за вищевказаною адресою, до сантехнічного обладнання, а саме: вийшов з ладу кран водопостачання до пральної машини, яка була встановлена власними силами мешканцями квартири АДРЕСА_3 , що призвело до залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_4 . Крім того, на час обстеження квартири АДРЕСА_3 , належної відповідачу, слюсарем-сантехніком ОСОБА_3 виявлено, що в квартирі виконано перепланування та переобладнання інженерних мереж, закладено кахельною плиткою, з`єднано санвузол. Комісією у Аті про залиття від 20.10.2020 р. зазначено, що для усунення після залиття квартири АДРЕСА_4 потребують ремонту/заміни: коридор, стеля, стіни (водоемульсійне пофарбування) - 6,5 кв.м.; коридор, стіни (шпалери імпортні) - 22,4 кв.м.; кухня, стеля виявлено руді плями (витравлення плям - 0,2 кв.м., водоемульсійне пофарбування - 0,2 кв.м.) - 0,2 кв.м.; кухня, стіни (шпалери імпортні) - 14 кв.м.; туалетна кімната стеля, стіни (шпалери імпортні) - 5,6 кв.м. Позивач вказує, що поточний ремонт у квартирі позивача, за адресою: АДРЕСА_5 , проводився у 2016 році. Об`єктивність акту не залежить від фактичної дати його складання (дата залиття 24.09.2020 р., дата складання акту 20.10.2020 р.) зважаючи на те, що пошкодження завдані внаслідок залиття квартири позивача досі не усунуті, а причина залиття (недбале ставлення відповідача до сантехнічного обладнання та переобладнання у квартирі) на день складання акту не була усунута. Задля визначення розміру матеріальних збитків, які були завдані позивачу в результаті залиття квартири АДРЕСА_4 , було проведено незалежну оцінку збитків. За результатами проведеного оцінювачем дослідження, відповідно до проведених розрахунків, розмір матеріальних збитків, заподіяних оздобленню приміщень внаслідок залиття квартири АДРЕСА_4 , станом на момент складання Звіту про оцінку збитків №88/20 від 23.11.2020 р. становить: 19348,00 грн. Позивач зазначає, що таким чином, внаслідок недбалого ставлення відповідача, як власника квартири АДРЕСА_2 , до сантехнічного обладнання та проведення переобладнання у квартирі 24.09.2020 р. сталося залиття квартири АДРЕСА_4 , належної позивачу, що призвело до понесення останнім матеріальних збитків на суму 19348,00 грн. Позивач вказує, що після залиття, у період з 24.09.2020 р. по 30.09.2020 р. відповідач особисто звернувся позивача з пропозицією самостійно врегулювати спір, однак запропонована відповідачем сума не в повній мірі надавала змогу компенсувати понесені позивачем збитки, у зв`язку з чим, задля досудового врегулювання спору позивачем, на відому адресу відповідача було направлено Лист-вимогу за вих. №17/12-01 від 17.12.2020 р. в якій позивач вимагав протягом семи днів з моменту отримання даного листа-вимоги відшкодувати завдані збитки у розмірі 20848,00 грн. Однак відповідач не здійснив відшкодування. Задля визначення розміру матеріальних збитків, які були завдані позивачу в результаті залиття квартири АДРЕСА_4 , оцінювачем було проведено незалежну оцінку збитків та відповідно складено Звіт про оцінку збитків №88/20 від 23.11.2020 року. Відповідно до договору №80/20 на проведення робіт з незалежної експертної оцінки вартості матеріального збитку майна від 19.11.2020 р., а саме п. 2.1 цього договору загальна вартість робіт по ньому складає 1500,00 грн. Витрати понесені позивачем на здійснення незалежної експертної оцінки вартості матеріальних збитків у розмірі 1500,00 грн. є збитками, котрі позивач мусив зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а отже, підлягають відшкодуванню відповідачем. Також позивач зазначає, що завдана відповідачем шкода зумовила моральні переживання позивача, порушення його звичного способу життя, яке завдало душевних страждань, з огляду на незручності проживання в пошкодженій квартирі, потребу здійснення ремонту та залучення коштів для відновлення стану квартири (у зв`язку з появою сирості, плісняви, руйнування штукатурки та стін), унаслідок чого позивач відчував емоційну напругу, нервовість, переживання, що фактично погіршувало його стан здоров`я, а крім іншого емоційний стан. Крім того, протягом тривалого часу позивач перебував в напруженому емоційному стані, порушився його звичний ритм життя, що в будь-якому разі негативно вплинуло на його психоемоційний стан. Позивач вважає, що оскільки йому спричинені душевні страждання, яких вів зазнав з огляду на залиття квартири та пов`язаних із пошкодженням майна витрат, порушення його нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (фактична неможливість користування належним позивачу майном), зважаючи на вимоги розумності справедливості з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Ухвалою суду від 05.03.2021 року постановлено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року задоволене клопотання відповідача про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи та зупинене провадження у справі до отримання висновку судової експертизи.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року залишено без змін.

Ухвалою суду від 03.02.2022 року відновлене провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні, з огляду на повідомлення експерта про залишення ухвали суду без виконання в зв`язку із не здійсненням попередньої оплати за проведення експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до неї позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що вона дійсно є власницею квартири АДРЕСА_2 , однак 01.07.2020 року відповідачка уклала з ОСОБА_4 договір оренди квартири строком до 30.06.2021 року. Залиття, що мало місце 24.09.2020 року відбулося під час володіння та користування квартирою АДРЕСА_3 саме ОСОБА_4 , яка виїхала з квартири 01.10.2020 року. Залиття відбулось внаслідок зриву зливного шлангу з пральної машинки. Той факт, що шкода була завдана саме ОСОБА_4 доводиться і Актом про залиття від 20.10.2020 року, де зазначено, що: «зі слів сусідів в квартирі проживають квартиранти». Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, на власника квартири покладені обов`язки щодо належного утримання й експлуатації квартири та її складників - сантехнічного обладнання та мережі водовідведення квартири, а залиття ж сталося, внаслідок зриву зливного шлангу з пральної машинки, що є побутовим приладом і не відноситься до сантехнічного обладнання чи мережі водовідведення. За твердженням відповідачки, всі сантехнічні та мережі тепло- або водопостачання в квартирі справні. Цей засіб (пральна машина) приводиться в дію за прикладенням людської сили, і відповідно, людина, яка користується таким засобом та не помітила його протікання має відповідати за завдану шкоду. На думку відповідачки, саме ОСОБА_4 є належним відповідачем у справі. Відповідачка вказує, що 20.10.2020 року її квартиру ніхто не обстежував, а в акті про залиття вказані перекручені причини залиття написані зі слів позивача, які він чув від відповідачки та її квартирантів. Відповідачка стверджує, що квартира АДРЕСА_2 не обстежувалась, зокрема 20.10.2020 (щодо інших днів проведення обстеження відповідачці невідомо - ОСОБА_4 її не повідомляла). Головний інженер до обстеження та підписання Акту про залиття від 20.10.2020 року не залучався. Голова комісії відсутній. У Акті неправильно зазначена причина залиття - кран водопостачання до пральної машинки цілий та працює. Відповідачка зазначає, що насправді, за поясненнями ОСОБА_4 , під час прання від`єднався зливний шланг. На думку відповідачки, якби був зламаний кран водопостачання у акті була б відмітка про необхідність його ремонту або відмітка про його ремонт під час обстеження. У акті зацікавлені особи від потерпілої та винної не вказані та з актом не ознайомлені (така графа взагалі відсутня). Акт складено через місяць після залиття. Відповідачка вважає, що Акт про залиття від 20.10.2020 року не відповідає формі встановленій в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, зазначена в ньому інформація не відповідає дійсності, а відтак вказаний акт не є допустимим, достовірним та достатнім доказом, зокрема, щодо причин залиття та розміру (об`єму) завданої шкоди. Відповідачка вказує, що ставить під сумнів Звіт №88/20 про оцінку збитків від 23.11.2020 року, оскільки її не було повідомлено про проведення огляду та оцінку шкоди (збитків), експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність, Звіт №88/20 не затверджений та поданий в дужне неякісній копії. Об`єм необхідних до виконання робіт значно різниться між тим, що зазначений в Акті про залиття від 20.10.2020 року та Звіті №88/20 від 23.11.2020 року. Згідно Aкту про залиття коридор, стеля, стіни потребують водоемульсійного пофарбування, а в Локальному кошторисі будівельні роботи №2-1-1 (додаток до Звіту №88/20) передбачені такі роботи як поклейка шпалер, встановлення кутиків та багетів, тощо. І так по кожному з об`єктів - кухня, вбиральня, коридор. Відповідачка вважає, що у Звіті про оцінку дуже завищені ціни на роботи: роботи з відновлення 6,7 кв.м. кухні, без матеріалів, експертом оцінено в 4924,00 грн, роботи з відновлення 1,0 кв.м. вбиральні оцінено в 1474,00 грн, роботи з відновлення 4,2 кв.м. коридору оцінено в 5747,00 грн. Всі відновні роботи експерт постійно збільшує на 23% вартості робіт і називає це збільшення «загальновиробничі витрати». На суму необхідних до виконання робіт та матеріалів експерт нараховує податок на додану вартість 20% - це, на думку відповідачки, вказує на те, що обрахунок був здійснений як для юридичної, а не фізичної особи. За таких умов відповідачка вважає, що належним доказом буде висновок КНДІСЕ зроблений на підставі експертизи призначеної судом. Також відповідачка вважає, що своїми навмисними діями позивач сприяв збільшенню розміру шкоди. Так, залиття сталося 24.09.2020 року і залито було квартиру АДРЕСА_6 на 7 поверсі та квартиру позивача на 6 поверсі. 01.10.2020 року відповідачка мала розмову та оглядала залиті приміщення в обох квартирах. Квартира АДРЕСА_6 на 7 поверсі постраждала значно більше від квартири позивача на 6 поверсі. З власником квартири АДРЕСА_6 на 7 поверсі було домовлено про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття в розмірі 2000,00 грн. Вказані кошти відповідачкою відразу були передані постраждалій особі. В квартирі позивача відповідачці була продемонстрована руда пляма на стелі кухні і позивач зазначав, що з неї лилось і він підставляв банку. Інших слідів залиття не було і позивач на них не вказував. Разом з тим, відповідачка оглянула й інші приміщення позивача, зокрема, вбиральню та коридор, і відмітила, що були наявні сліди руйнування фарби та відставання шпалер внаслідок природнього зносу чи неякісного нанесення. Відповідачка запропонувала позивачу зробити ремонт, на що він відмовився. Тоді, запропонувала дві тисячі гривень, як і власнику квартири АДРЕСА_6 на 7 поверсі. Позивач сказав, що подумає, записав номер телефону, але не передзвонив. Тільки 20.10.2020 року позивач звернувся до ЖЕД-410 з заявою про видачу йому акту і чи погіршувався стан квартири в період з 24.09.2020 по 20.10.2020 відповідачці невідомо, але, з рудої плями на стелі кухні, шкода зросла до затоплення вбиральні та коридору. За таких обставин відповідачка ставить під сумнів розмір шкоди та час її завдання. Про обстеження квартири відповідачку ніхто не повідомляв, як і не надавали на ознайомлення акт про залиття від 20.10.2020 року. Відтак, відповідачка не могла внести свої зауваження чи зробити фото наявних пошкоджень квартири позивача. Сам позивач, маючи на руках Акт про залиття від 20.10.2020 року відповідачці його не передав, на зв`язок не виходив. 19.11.2020 року позивач звернувся до оцінювача ОСОБА_5 і останній так само не повідомивши відповідачку про своє обстеження, провів оцінку. Відповідачка вказує, що з дозволу і погодження позивача, вона б могла за один день найняти працівників та усунути всю шкоду завдану залиттям. Так само, позивач, міг усунути завдану шкоду за запропоновані відповідачкою 2000,00 грн. Натомість, позивач обрав тактику затягування, приховування та проведення якихось дій без поставлення до відома відповідачку, з тим, аби вона не могла впливати на прийняті рішення, оглядати досліджувані об`єкти та визначати їх вартість. У відповідачки складається враження, що позивач хоче за її рахунок здійснити поліпшення в своїй квартирі. За таких умов, відповідачка вважає, що збільшення шкоди відбулось з вини позивача. Розмір моральної шкоди як і її наявність, відповідачка вважає недоведеним та необґрунтованим. На час огляду відповідачкою квартири позивача вона мала вигляд обшарпаної та недоглянутої, і на думку відповідачки, якщо дійсно припустити, що до такого стану квартири призвело залиття і це змінює звичайний спосіб життя позивача та завдає моральної шкоди, позивач мав би пристати на пропозицію відповідачки щодо проведення ремонту чи пропонувати свої варіанти. Позивач, в першу чергу, мав бути зацікавлений у найшвидшому приведенні квартири до звичайного, жилого стану, що і пропонувала відповідачка, між тим, позивач відмовив відповідачці та запропоновані нею кошти теж не взяв. За наведених обставин відповідачка дійшла висновку, що позивач до такого стану речей та вигляду квартири звик. Вказане, на думку відповідачки, свідчить не про завдання моральної шкоди позивачу, а про плани позивача у протиправний спосіб стягнути з відповідачки кошти. Доказів порушення звичного способу життя, завданих страждань та погіршення стану здоров`я позивачем не роз`яснено та не доведено. Позивач тривалий час не вчиняє жодних дій на усунення шкоди, та, на думку відповідачки, сам завдав ушкоджень своєму майну перед зверненням до ЖЕД-410. Всі дії які вчинив позивач - це штучне створення доказів про величезну матеріальну та моральну шкоду.

12.03.2021 року до суду надійшла відповідь позивача зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує раніше заявлені позовні вимоги та додатково зазначає, що вважає викладене у відзиві відповідачем бажанням уникнути відповідальності, затягненням судового процесу та перекручуванням фактів. Некоректним є твердження відповідача про те, що залиття відбулося внаслідок зриву зливного шлангу з пральної машинки, адже відповідачем не подано до суду жодного доказу який би підтвердив це і є виключно припущенням відповідача. На думку позивача, твердження відповідача про відсутність її вини та перекладання такої вини й відповідальності на орендаря ОСОБА_4 є безпідставним. Договором найму (оренди) житла від 01.07.2020 року (ч. 2.2.7. п. 2.2. ст. 2) встановлено, що наймач за цим договором бере на себе обов`язок не проводити перевлаштування та реконструкцію квартири, що здається в найм, без письмової згоди наймодавця. Отже, перевлаштування сантехнічного обладнання, через що сталося залиття відповідно до Акту (вийшов з ладу кран водопостачання, який був встановлений власними силами мешканців кв. АДРЕСА_3 ) було зроблене не орендарем, а відповідачем, зважаючи на відсутність наданої останньою письмової згоди на проведення таких дій (встановлення крану водопостачання та інші сантехнічні переобладнання) орендарю чи іншим особам. Зважаючи на положення ст. 780 ЦК України та на те, що орендарю про такі особливості відомо не було, й відповідно відсутні які небудь попередження про це з боку відповідача (про здійснення перевлаштування сантехнічних вузлів; у вищевказаному договорі оренди майна чи будь-якому іншому доказі відсутня згадка про це, а саме у ч. 1.2.7. п. 1.1. ст. 1 Договору оренди вказано, що у квартири яка здається відсутні які небуть недоліки), відповідальність за завдану позивачу шкоду, внаслідок залиття квартири повинен вести саме відповідач. Позивач зазначає, що з огляду на те, що відповідач не надав жодних доказів на спростування того, що залиття сталося саме з причини перевлаштування сантехнічних вузлів (вийшов з ладу кран водопостачання, який був встановлений власними силами мешканців кв. АДРЕСА_3 ) та не надав жодного доказу того, що таке перевлаштування було здійснено орендарем належної відповідачу квартири, саме внаслідок здійснення відповідачем перевлаштування у власній квартирі, позивачу було завдано збитків внаслідок залиття. Також, позивач вказує, що має сумнів у наявності правовідносин з найму (оренди) житла між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , адже окрім договору найму (оренди) житла від 01.07.2020р. відповідачем не надано жодного іншого доказу наявності таких правовідносин. Не надано відповідачем й такий доказ, як Акт прийому-передачі житла, що могло б слугувати дійсним доказом того, що квартира дійсно була передана у найм (оренду) ОСОБА_4 , адже основним документом, що підтверджує факт передачі майна в оренду і початок строку оренди, є акт приймання-передачі майна в оренду (ст. 795 ЦК України). Цей акт, крім іншого, ще й підтверджує згоду орендаря узяти майно в оренду у стані задовільному на момент передачі. При поверненні майна складається акт приймання-передачі майна з оренди і його оформлення свідчитиме про закінчення строку оренди, однак відповідачем його не надано. Отже, крім договору найму (оренди) відповідачем не надано жодного іншого підтверджуючого документу для підтвердження факту передання житла в оренду (найм). Посилання відповідача на те, що її квартира не обстежувалась, зокрема 20.10.2020 р. не відповідає дійсності, адже комісією здійснено обстеження та огляд квартири АДРЕСА_3 , про що прямо вказано Акті про залиття. Позивач вказує, що у Правилах, відносно оформлення, складання та підписання акту обстеження відсутня вимога та пряма вказівка про необхідність залучення головного інженера для складання акту. Відсутність голови комісії не є підставою для визнання акту недопустимим доказом та не впливає на зміст такого акту, крім того, Правилами чітко не визначена організаційна структура комісії, склад чи посади у якій, можуть прямо впливати на зміст відповідного акту. Твердження відповідача про неправильну причину залиття жодним чином не підтверджується, відповідач не надає жодного доказу як-то аналогічний акт про обстеження, проведеного звіту про оцінку причин залиття або іншого подібного доказу. Відповідач не надає також і яких-небудь доказів на підтвердження слів ОСОБА_4 , щодо того, що під час прання від`єднався зливний шланг, тому, на думку позивача, твердження відповідача про неправильну причину залиття є її виключно припущенням, яке нічим не підтверджується. За твердженням позивача, комісія яка здійснювала обстеження фізично не мала б змоги дістатися належної відповідачу квартири без прямої її на те згоди і у Aкті прямо зазначено, що стало причиною залиття, а комісією відповідно здійснено детальний огляд квартири АДРЕСА_3 належної відповідачу, отже відповідачу було відомо про залиття, а не підписання Акту відповідачем не впливає на його достовірність та правильність. У Акті чітко вказано про здійснений огляд та зроблену оцінку фактично нанесених збитків (візуально) та причини які послугували залиттю, тому строк його складання у даному випадку не є важливою умовою для визначення фактичних обставин, які слугували причиною нанесення збитків. За таких обставин позивач вважає, що Акт про залиття від 20.10.2020 р. містить усі необхідні реквізити визначені у Правилах, у ньому чітко вказано причини залиття та відповідальних за те осіб, проведено попередню оцінку завданих збитків, зафіксовано факт залиття та інші потрібні для такого документа реквізити, а отже, Акт про залиття від 20.10.2020 р. є належним та допустимим доказом, інформація в якому відповідає дійсності, зважаючи на відсутність його належного спростування з боку відповідача з наданням відповідних доказів, які б свідчили про невідповідність викладеного у зазначеному акті. Позивач не погоджується із викладеними відповідачем зауваженнями до Звіту про оцінку та вважає їх надуманими і необґрунтованими. Не повідомлення відповідача про проведення огляду та оцінки, зовсім не впливає на якість та суть складеного Звіту про оцінку, крім того позивач не має обов`язку повідомляти відповідача про огляд та оцінку. Також позивач вказує, що як свідчить аналіз судової практики, фактичний розмір збитків завданих залиттям квартири, може підтверджуватися різними джерелами доказової інформації. Позивач зазначає, що необхідно виокремити правову природу та необхідність й загальну суть кожного із документів, так, Акт про залиття фактично необхідний виключно для фіксування факту завдання шкоди внаслідок залиття, у ньому викладено причини залиття, винні у цьому, а також постраждалі. Звіт про оцінку необхідний у свою чергу для того, аби з`ясувати та документально підтвердити фактичний розмір завданої шкоди, а тому ототожнення й порівняння суті обох з документів є незрозумілим, і на думку позивача, фактично робиться відповідачем аби уникнути відповідальності за завдану шкоду з надуманих причин. Твердження відповідача про завищені у звіті ціни нічим не підтверджено. Податок на додану вартість - це непрямий податок, який входить ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець. Податок на додану вартість стосується як фізичних так і юридичних осіб, а тому, на переконання позивача, обрахунок був здійснений вірно. Перевірити твердження відповідача про те, що для усунення наслідків затоплення квартири АДРЕСА_6 нею було сплачено 2000,00 грн. неможливо, і відповідач не надав жодного документу (доказу) для підтвердження викладеного. Не надано відповідачем жодного доказу того, що квартирі АДРЕСА_6 були нанесені більші збитки, аніж квартирі позивача. Відповідач також і не надав розписки, відповідно до якої вона компенсувала розміри понесених збитків власникам квартири АДРЕСА_6 на 7 поверсі, а саме: 2000,00 грн. Відповідач дійсно оглядала квартиру, однак не здійснювала жодних дій задля компенсації завданих позивачу збитків. Позивач систематично намагався вийти на зв`язок з відповідачем задля можливості здійснити досудове врегулювання наявного спору, однак такі намагання виявились даремними, оскільки саме відповідач не виходила на зв`язок з позивачем. Крім того, не знайшовши можливостей вийти на зв`язок з відповідачем, позивач звернувся до відповідача з Листом-вимогою про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири за вих. №17/12-01 від 17.12.2020 р. Твердження відповідача про бажання за один день усунути всю шкоду завдану залиттям квартири не відповідає дійсності, зважаючи на відсутність доказів цього, та відсутності активних дій з боку відповідача з метою усунення завданої шкоди. На думку позивача, твердження відповідача про те, що збільшення розміру шкоди відбулося з вини позивача є неприпустимим, зважаючи на відсутність належного підтвердження цього. Позивач погоджується з твердженням відповідача про те, що нею було здійснено огляд квартири позивача, та те, що вона була «обшарпана і недоглянута», при цьому позивач вказує, що такий стан квартира отримала внаслідок залиття. Відповідач не пропонувала компенсацій чи ремонтів, та взагалі самоусунулась від виконання обов`язку з відшкодування завданої позивачу шкоди. З моменту залиття позивач так і не зміг зв`язатися з відповідачем задля узгодження деталей та умов щодо здійснення компенсування. Позивач в першу чергу зацікавлений у здійсненні якнайшвидшого компенсування для усунення наслідків затоплення, робив для цього активні дії, звертався до відповідача з Листом-вимогою, однак, зважаючи на відсутність зв`язку з відповідачем, та дій з його боку, був змушений звернутись з позовом до суду. Позивач вказує, що зважаючи на відсутність жодних належних доказів, які б свідчили про те, що відповідач робила усе аби компенсувати позивачу нанесену шкоду неможливо стверджувати, що позивач не поніс моральну шкоду. Позивачем наразі здійснюється відновлювальний ремонт у квартирі, а задля відшкодування шкоди, він власне й звернувся до суду, що і є активною дією задля усунення нанесених відповідачем збитків. Відповідач фактично вніс зміни та страждання у життя позивача, затоплення квартири призвело до змін у житті позивача, оскільки цим була викликана необхідність проведення робіт із відновлення квартири, докладання додаткових зусиль для нормалізації свого життя (як-то навіть ініціювання проведення даної судової справи) чим фактично відповідач наніс позивачу моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своє позовної заяви з підстав викладених у позові та відповіді на відзив, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що жодні заперечення відповідача не підтверджено доказами.

Відповідачка в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог та додатково пояснила суду, що зверталась до позивача з пропозицією компенсувати шкоду, але останній конкретної суми не назвав, натомість іншому сусіду відповідачка заплатила 2000,00 грн. Відповідачка стверджує, що особливих пошкоджень квартири не було, але позивач вирішив звернутись до суду. Відповідачка вказує, що розмір шкоди є завеликим та враховує у розмір заробітної плати, і податки. Акт про залиття складений без присутності відповідачки, і на момент його складання у квартирі відповідачки ніхто не проживав, квартиранти виїхали 1-2 жовтня, можливо і приходив сантехнік, але комісії в квартирі не було.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що як убачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.08.1998 року та довідки характеристики належить на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (позивач) в рівних долях кожному (а.с. 11.-12).

Згідно наявної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.12.2020 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачці у справі з 17.06.2016 року (а.с. 8-10).

За змістом Акту про залиття від 20.10.2020 року, затвердженого начальником ЖЕД-410, комісія в складі: старшого майстра, майстра технічної дільниці та слюсаря сантехніка, склали цей акт про залиття в будинку АДРЕСА_7 згідно письмової заяви мешканця квартири АДРЕСА_4 від 20.10.2020 року, вхідний №Т-221. Квартира АДРЕСА_4 , 2-х кімнатна, приватизована, загальною площею 43,3 кв.м., розташована на 6-му поверсі, 9-ти поверхового будинку, зданого в експлуатацію в 1968 році, серія індивідуальна. Квартира АДРЕСА_3 , 2-х кімнатна, приватизована, загальною площею 43,3 кв.м., розташована на 8-му поверсі, 9-ти поверхового будинку, зданого в експлуатацію в 1968 році, серія індивідуальна. Залиття сталося 24.09.2020 року з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 . Причини залиття: недбале ставлення мешканців до сантехнічного обладнання, вийшов з ладу кран водопостачання до пральної машини, яка була встановлена власними силами мешканців квартири АДРЕСА_3 , що призвело до залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_4 . Заявок на ремонт сантехнічного обладнання з квартири АДРЕСА_3 до ЖЕД-410, аварійну службу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та комплексну диспетчерську службу «Дельт-пак-системс Україна» не надходило. Висновки і рекомендації комісії: На час обстеження квартири АДРЕСА_3 слюсарем-сантехніком ОСОБА_3 виявлено, що в квартирі виконано перепланування та переобладнання інженерних мереж, закладено кахельною плиткою, з`єднано санвузол. Зі слів сусідів в квартирі проживають квартиранти. Для усунення наслідків після залиття потребують ремонту/заміни: коридор, стеля, стіни (водоемульсійне пофарбування) - 6,5 кв.м.; коридор, стіни (шпалери імпортні) - 22,4 кв.м.; кухня стеля виявлено руді плями - 0,2 кв.м. (витравлення плям - 0,2 кв.м.; водоемульсійне пофарбування - 0,2 кв.м.); кухня стіни (шпалери імпортні) - 14 кв.м.; туалетна кімната стеля, стіни (шпалери імпортні) - 5,6 кв.м. Зі слів мешканців ремонт проводився 2016 році (а.с. 13).

За змістом висновку про оцінку збитків №88/20 від 23.11.2020 року, розмір матеріальних битків, який завдано власнику в результаті пошкодження оздоблення його квартири АДРЕСА_1 після залиття, яке сталось 24.09.2020 року станом на момент складання даного звіту становить 19348,00 грн. (а.с. 14-37).

За проведення оцінки вартості завданої залиттям квартири шкоди, позивачем сплачено 1500,00 грн., що підтверджується копією договору №80/20 від 19.11.2020 року на проведення робіт з незалежної експертної оцінки вартості матеріального збитку майна, копією акту прийому-передачі виконаних робіт від 23.11.2020 року та копією товарного чеку №88/20 від 23.11.2020 року на суму 1500,00 грн. (а.с. 42-46).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2020 року позивач звернувся до відповідачки з листом-вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири у загальному розмірі 20848,00 грн. (а.с. 38-41).

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував, що цивільне законодавство в делікатних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тож якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

При цьому, слід зазначити, що цивільно-правова відповідальність за нанесені збитки настає як при вчиненні активних дій, так і бездіяльності, адже власність зобов`язує.

Відповідно положень ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 статі 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Стосовно посилань відповідача на те, що вона не є належним відповідачем у справі, а відповідальність за спричинену шкоду має нести орендар ОСОБА_4 суд дійшов висновку, що такі твердження відповідача є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2020 року між ОСОБА_2 , як наймодавцем, та ОСОБА_4 , як наймачем був укладений договір найму (оренди) кв. АДРЕСА_2 строком на 1 рік до 30.06.2021 року. За змістом вказаного договору, наймач зобов`язався: використовувати квартиру у відповідності до її цільового призначення, а також забезпечувати збереження квартири та підтримувати її у належному стані; дотримуватись вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями; своєчасно, в строк, повідомляти наймодавця про виявлені несправності елементів квартири; не проводити перевлаштування та реконструкцію квартири без письмової згоди наймодавця. Наймач несе відповідальність за збиток заподіяний наймодавцю або третім особам внаслідок порушення умов даного договору, збиток відшкодовується наймачем в повному обсязі.

Як вбачається зі змісту акту про залиття від 20.10.2020 року, причиною залиття є недбале ставлення мешканців саме до сантехнічного обладнання, вийшов з ладу кран водопостачання до пральної машини, яка була встановлена власними силами мешканців квартири АДРЕСА_3 , що призвело до залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_4 .

Статтею 767 ЦК України визначено, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов`язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час володіння та/або користування нею.

Згідно ст. 780 ЦК України, шкода, завдана третім особам у зв`язку з володінням та/або користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах. Шкода, завдана у зв`язку з володінням та/або користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати.

Відповідно до ст.ст. 815, 819 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Поточний ремонт житла, переданого у найм, зобов`язаний здійснювати наймач, якщо інше не встановлено договором.

Ураховуючи встановлені комісією причини залиття щодо недбалого ставлення мешканців до сантехнічного обладнання, а саме, що вийшов з ладу кран водопостачання до пральної машини, яка була встановлена власними силами мешканців квартири АДРЕСА_3 , при цьому інших причин залиття відповідачем не доведено, а зі змісту договору оренди не вбачається, що відповідачка попереджала орендаря про недоліки крану водопостачання пральної машини, і також не вбачається та не доводилось стороною відповідача, що саме орендар встановлював пральну машину та здійснював її самовільне підключення до водопроводу, відсутні підстави для покладення відповідальності за спричинену шкоду на орендаря. Відповідачем не доведено, які порушення орендарем умов договору найму призвели до виникнення залиття нижче розташованої квартири для покладення відповідальності саме на орендаря.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно Акту про залиття від 20.10.2020 року та Звіту про оцінку збитків №88/20 від 23.11.2020 року і вважає вказані докази належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення судом факту залиття, причини затоплення, вини відповідача та розміру заподіяної шкоди.

Відповідачем не доведено посилань на те, що затоплення сталось у зв`язку зі зривом шлангу з пральної машини, а не у зв`язку із недбалим ставлення мешканців до сантехнічного обладнання (вийшов з ладу кран водопостачання до пральної машини, яка була встановлена власними силами мешканців квартири АДРЕСА_3 ), як про це зазначено у Акті про залиття від 20.10.2020 року.

Також, відповідачем не доведено жодним доказом, у розумінні положень ст. 76 ЦПК України, того, що 20.10.2020 року належна їй квартира комісією не оглядалась, як про це зазначено у Акті про залиття від 20.10.2020 року.

Відсутність у Акті про залиття даних про голову комісії та незалучення до складання акту головного інженера не є підставою для визнання Акту про залиття неналежним та недопустимим доказом за відсутності належного спростування його змісту щодо факту залиття, причини залиття, винних у цьому осіб та зафіксованих у зв`язку із залиттям пошкоджень.

Стосовно відсутності у акті підписів винної та потерпілої сторони і посилань відповідача на складання акту через місяць після залиття, слід зазначити, що комісією встановлено факт залиття 24.09.2020 року та пошкодження, які виявлені саме у зв`язку із цим залиттям, і вказані фактичні дані, встановлені комісією, відповідачем будь-якими доказами не спростовано. Позивач дані акту підтримує, натомість відповідачка у разі не згоди із даними акту не була позбавлена можливості звернутись до ЖЕД-410 з питання необхідності повторного огляду чи внесення до Акту змін за наявності належних для цього підстав.

Щодо наявності у відповідача сумнівів з приводу Звіту про оцінку №88/20 в частині об`єму та вартості відновлювальних робіт, слід зазначити, що у такому разі остання не була позбавлена можливості надати власний звіт виготовлений на її замовлення або оплатити призначену у справі судову експертизу, від чого відповідачка відмовилась у зв`язку із вартістю проведення експертизи.

Чинне законодавство не передбачає необхідності повідомляти відповідачку про проведення оцінки збитку за замовленням позивача і звіт складений оцінювачем, а не експертом, що не передбачає попередження його про кримінальну відповідальність.

Стосовно посилань відповідачки на положення ст. 1193 ЦК України суд вважає їх необґрунтованими, за недоведеністю наявності грубої необережності позивача, що сприяла збільшенню шкоди.

Поряд із цим, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування йому завданої матеріальної шкоди у розмірі 1/3 частини від визначеної у Звіті про оцінку вартості збитків, що дорівнює 6449,33 грн. (19348,00 : 3), з огляду на наступне.

У позовній заяві позивач зазначає, що є власником кв. АДРЕСА_1 , натомість зі змісту наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивач є співвласником зазначеної квартири, тобто вказана квартира належить позивачу не в цілій частці.

Згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 17.08.1998 року, вказана квартира була придбана ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . У договорі зазначено, що продавці продали, а покупці купили в рівних долях кожний квартиру номер АДРЕСА_1 .

Отже, для цілей вирішення цього спору, суд приймає до уваги зміст вказаного договору купівлі-продажу квартири та виходить із того, що рівна доля позивача у праві власності на вказану квартиру дорівнює 1/3 частині.

В судовому засіданні на питання суду позивач повідомив, що ОСОБА_6 є його бабусею, яка давно померла, однак в матеріалах справи відсутні будь-які дані про дійсну смерть вказаної особи та про те, хто прийняв спадщину після її смерті.

За твердженням позивача ОСОБА_7 є його матір`ю та донькою ОСОБА_6 , однак документальне підтвердження таким даним в матеріалах справи відсутнє і навіть за таких умов саме діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом, до кола яких позивач, як онук, не входить.

Тож у суду відсутні належні правові підстави для висновку про те, що позивачу належить право власності у кв. АДРЕСА_1 у більшій частині ніж 1/3.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За змістом ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В контексті завдань цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів саме позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулась до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначав, що він є власником квартири приміщення якої постраждали через затоплення. Тобто, вимога про відшкодування позивачу шкоди базується на наявності у позивача права власності, яке порушене пошкодженням належного позивачу майна.

Натомість позивач не довів, що кв. АДРЕСА_1 належить йому в одній цілій частці, поряд із цим суд встановив, що квартира має трьох співвласників і відповідно доля позивача у цій квартирі становить 1/3 частину і саме на захист порушених прав у цій частині позивач має право, адже право вимоги щодо відшкодування шкоди в іншій частині належить іншим співвласникам квартири відповідно до розміру їх долей.

Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача кошти сплачені останнім за проведення Звіту про оцінку збитків №88/20 від 23.11.2020 року у сумі 1500,00 грн., оскільки такі кошти є збитками позивача у розумінні положень ст. 22 ЦК України, які були понесені потерпілою стороною для відновлення свого порушеного права.

При цьому, вказані кошти мають бути стягнені з відповідача на користь позивача у повному обсязі не дивлячись на те, що суд дійшов висновку про відшкодування позивачу завданої залиттям квартири матеріальної шкоди в 1/3 частині, оскільки у будь-якому випадку для захисту свого права позивач мав провести такий звіт з визначенням повної суми вартості збитків і лише з цієї вартості в подальшому вираховується сума, що належить до стягнення на користь позивача відповідно до долі його права власності у постраждалій від затоплення квартири.

Стосовно стягнення з відповідача завданої позивачу моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням його майна, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди з 6000,00 грн. до 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. 151 ЖК УРСР, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 319, 322, 386, 767, 780, 815, 819, 1166, 1167, 1192 ЦК України, Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. №45, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у загальному розмірі 7949 (сім тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 403 (чотириста три) грн. 58 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складний 03.08.2022 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_8 ).

Суддя -