Справа № 758/1869/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - державний реєстратор управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гавловської Ірини Олексіївни про визнання незаконною і скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна та про припинення права приватної власності на приєднану частину приміщення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати незаконними дії відповідача щодо набуття одноособово права власності на приміщення горища загальною площею 47,55 кв.м, у будинку АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського округу Гавловської Ірини Олексіївни або іншого реєстратора про визнання декларації про готовність об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 загальною площею 85,65 кв. м, житлова площа 42,1 кв. м до експлуатації, серія та номер: КВ31, виданої 09 червня 2017 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); технічного паспорта б/н, виданого ФОП ОСОБА_5 23 травня 2017 року;

- визнати недійсними відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 площею 85,65 кв. м, запис про який здійснений на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КВ 31, виданої 09 червня 2017 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); технічного паспорта б/н, виданого ФОП ОСОБА_5 23 травня 2017 року;

- скасувати запис про право власності індексний номер 18721799 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно в частині права власності відповідача на допоміжне приміщення співвласників будинку - частину горища загальною площею 47,55 кв.м у будинку АДРЕСА_1 .

Зазначає, що з інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що загальна площа квартира АДРЕСА_2 збільшилася з 38,1 кв.м до 85,65 кв.м, а житлова площа з 18,7 кв.м до 42,1 кв.м, і складається з двох кімнат, вітальні-кухні, двох санвузлів, балкону. Підставою для виникнення права власності у відповідача став договір купівлі-продажу квартири від 26.01.2017; декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 09.06.2017; технічний паспорт б/н, виданий 23.05.2017 року ФОП ОСОБА_5 . Вважає, що збільшення загальної площі зазначеної квартири здійснено відповідачем із порушенням прав позивача та шляхом надання неправдивих відомостей приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гавловській Ірині Олексіївні (далі - третя особа). Такі дії відповідача є безумовною підставою для скасування державної реєстрації та припинення права власності у частині загальної площі об`єкта нерухомості 47.55 кв.м. Житловий будинок АДРЕСА_1 , у якому зареєстрований та мешкає позивач, складається з трьох поверхів та горища. У будинку вісім квартир, а тому горище є спільною власністю усіх мешканців цього будинку. Реконструкція квартири здійснена відповідачем з приєднанням частини нежитлових приміщень горища та нова реєстрація права власності на це горище, як на житлове приміщення загальною площею 47,55 кв.м без узгодження з іншими співвласниками цього будинку суперечать нормам чинного законодавства України і порушує права позивача на безперешкодне користування горищем. Згода на приєднання частини приміщень горища (реконструкцію мансарди) виключно на користь відповідача не надавалася власниками, наймачами (орендарями) та постійними користувачами п`яти квартир з восьми зазначеного багатоквартирного житлового будинку, що підтверджується протоколом зборів від 11.03.2018. Крім того, декларація, видана 09.06.2017 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), що підписана відповідачем, містить недостовірні дані про готовність об`єкта до експлуатації і є нікчемною. Також зазначає, що ні позивач, ні співвласники будинку договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна з відповідачем не укладали, а письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно не оформлювались. Відтак реконструкція мансардного поверху та отримання його у власність з подальшою реєстрацією прав на нерухоме майно за відповідачем є, на думку позивача, незаконною та такою, що порушує права співвласників будинку де розташоване спірне приміщення.

Відповідачем подано до суду відзив (т.1 арк.спр.73), який містить заперечення позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, зазначивши, що позивач не є власником квартири АДРЕСА_3 і фактично там не проживає. Позивачем не надано доказів проживання у зазначеній квартирі, а також фактичного порушення його прав як особи, яка зареєстрована за вищезазначеною адресою. Позивач може вважатися лише членом сім`ї та відповідно до норм житлового законодавства має права не власника квартири, а члена сім`ї власника, а саме право користування жилим приміщенням, яке перебуває у власності власника квартири. Щодо інших прав, якими наділений власник (право володіння і розпорядження, право спільної власності тощо), вони не поширюються на осіб, що є відповідно до норм закону користувачами. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_6 (1/4 права власності на квартиру) та ОСОБА_7 (3/4 права власності квартири), тобто внучка та дочка позивача, який лише зареєстрований у квартирі АДРЕСА_4 і фактично там не проживає. Відтак порушення будь-якого права саме позивача немає. Щодо фактичних обставин, позивачем стверджується, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підробленою, що підтверджується протоколом огляду спірного приміщення слідчим СВ Подільського УП ГУНП та фотофіксацією. Однак жодного рішення, акта або висновку щодо відсутності готовності до експлуатації об`єкта, зокрема, визначених нормами ДБН, позивачем суду не подано. Крім того, немає підтверджень що саме ці фото відображають об`єкт на який посилається позивач. Щодо скасування запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відповідача за № 18721799 на допоміжне приміщення у будинку АДРЕСА_1 , така позовна вимога є необґрунтованою, оскільки саме цим записом визначається право власності на квартиру АДРЕСА_5 у зазначеному будинку, що виникло на підставі договору купівлі - продажу квартири від 26.01.2017, зареєстрованого в реєстрі № 96. Договір купівлі - продажу квартири від 26.01.2017 не було визнано недійсним чи фіктивним, жодних доказів неправомірного набуття у власність квартири, зареєстрованої в реєстрі за № 18721799 позивачем не надано. Щодо протоколу зборів від 11.03.2018, відповідач зазначає, що такий є нечинним у зв`язку з відсутністю фактичного кворуму для проведення зборів.

Позивачем подано суду відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що сумісне проживання із членами своєї родини, а саме дочкою та онукою, дає йому безумовне право як наймача кімнати у квартирі будинку, у якому знаходиться спірне горище, на захист конституційних прав шляхом звернення до суду. Доказів не проживання позивача зі своєю родиною за адресою реєстрації у вищезазначеному будинку відповідачем суду не надано.

Третя особа на адресу суду надала письмові пояснення (т.2 арк.спр.69-73), відповідно до яких 26 січня 2017 року за реєстровим № 96 нею як приватним нотаріусом було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , загальна площа квартири 38, 1 кв. м, житлова площа 18, 7 кв. м. Надалі на підставі ч. 1 ст. 6, абз. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV (далі - Закон № 1952-ІV) 26 січня 2017 року о 13:47:25 нею за реєстраційним номером 20698963, було сформовано та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від імені відповідача - покупця за договором купівлі-продажу квартири. Відповідно до ст. 11 Закону № 1952-ІV за результатом розгляду заяви за реєстраційним номером 20698963 від 26.01.2017 третьою особою 26 січня 2017 року о 14:44:02 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №33578370. На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №33578370 від 26.01.2017 у відповідності та з триманням норм діючого законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом були проведені відповідні реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , зокрема: відкрито в державному реєстрі прав розділ щодо квартири, у якому зазначено опис квартири щодо її технічних характеристик: загальна площа квартири 38,1 кв. м, житлова площа 18,7 кв. м, та завершено відкриття розділу. Відповідно до ст. 13 Закону № 1952-ІV на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна; присвоєно за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер квартирі - 000; внесено до відкритого розділу з реєстраційним № 000 відповідні відомості про право власності на квартиру; сформовано за допомогою Державного реєстру прав за результатом розгляду заяви за реєстраційним номером 20698963 від 26 січня 2017 року Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 78938775. Після завершення реєстраційних дій за результатом розгляду заяви за реєстраційним номером 20698963 від 26 січня 2017 року, будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 000 третьою особою не вчинялися, та рішення щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 000 не приймалися.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2019 головуючим суддею у справі визначено суддю Т.В. Войтенко. Ухвалою судді від 14 лютого 2019 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2019 головуючим суддею у справі визначено суддю ОСОБА_8.

20 травня 2021 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з ухваленням рішення Вищою радою правосуддя «Про звільнення з посади судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_8 » від 08 квітня 2021 року № 798/0/15-21, за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О. І.

27 травня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

02 липня 2021 року ухвалою суду призначено підготовче судове засідання.

06 серпня 2021 року залишено без розгляду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - державний реєстратор управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гавловської Ірини Олексіївни про визнання незаконною і скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна та про припинення права приватної власності на приєднану частину приміщення.

Постановою Київського апеляційного суду від 25.11.2021 у справі №758/1869/19 ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06.08.2021 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31.05.2022 у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_3 про залучення (заміну) позивача відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання.

07.06.2022 на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, однак відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 ЦПК України, така судом до розгляду не приймається та повертається позивачу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав викладених у відзиві просила у позові відмовити.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, місце і час проведення судового засідання.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Як зазначалося вище, 26 січня 2017 року третьою особою за реєстровим № 96 як приватним нотаріусом було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , загальна площа квартири АДРЕСА_6 , 1 кв. м, житлова площа 18, 7 кв. м.

Надалі 26 січня 2017 року о 13:47:25 третьою особою за реєстраційним номером 20698963, було сформовано та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від імені відповідача - покупця за договором купівлі-продажу квартири.

26 січня 2017 року о 14:44:02 третьою особою було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №33578370. На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №33578370 від 26.01.2017 приватним нотаріусом були проведені відповідні реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , зокрема присвоєно за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер квартирі - 000 та внесено до відкритого розділу з реєстраційним № 000 відповідні відомості про право власності на квартиру: номер запису про право власності 18721799 (26.01.2017 13:47:25); суб`єкт права - ОСОБА_4 (ідентифікуючі дані - податковий номер, паспортні дані); документ на підставі якого зареєстровано право власності - договір купівлі-продажу квартири серія та номер 96 виданий 26.01.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавловською І.О.; форма власності - приватна; розмір частки - 1.

У справі, що розглядається, ОСОБА_3 обґрунтовує порушення своїх прав як мешканця квартири у цьому будинку, зазначивши, що співвласниками квартири АДРЕСА_3 є його донька та онука, а позивач там проживає та є зареєстрованим у цій квартирі. У судовому засіданні, яке відбулося 09 червня 2022 року пояснив, що його онука грає на фортепіано, а горище є спільною власністю усіх мешканців цього будинку, тому безпосередньо його права як мешканця будинку порушуються тим, що він позбавлений можливості слухати гру своєї онуки на фортепіано на горищі цього будинку та користуватися таким горищем.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-44цс18, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, провадження № 12-14звг19.

Згідно зі статею 6 Конвенції доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний спосіб необхідно розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) (справа «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (заява № 22414/93, пункт 145); справа «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02, пункт 75).

Судом встановлено, що позивач не є власником квартири АДРЕСА_3 , власниками такої квартири є ОСОБА_6 (1/4 права власності на квартиру) та ОСОБА_7 (3/4 права власності квартири), у зв`язку з чим позивач повинен обґрунтувати в чому саме полягає порушення його прав, свобод чи законних інтересів відповідачем.

Оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів як мешканця зазначеного будинку з боку відповідача, а суд під час розгляду справи такого не встановив, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданого позову та відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - державний реєстратор управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гавловської Ірини Олексіївни про визнання незаконною і скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна та про припинення права приватної власності на приєднану частину приміщення - відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач ОСОБА_4 (місце проживання - АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 );

третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавловська Ірина Олексіївна (місцезнаходження - місто Київ, вулиця Почайнинська, будинок № 16, оф.3).

Повне судове рішення складено 08 липня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець