Справа № 606/635/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 серпня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

представника позивача Беляєвої О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 через представника адвоката Беляєву О.М. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться у будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що позивач є власником вказаного вище житлового будинку. У даному будинку зареєстровані: позивач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 . Позивач фактично проживає одна. Її син ОСОБА_3 не проживає в даному житловому приміщенні з 2010 року по даний час, витрати по його утриманні не несе, комунальні платежі не сплачує. Реєстрація відповідача у будинку створює позивачу певні незручності, оскільки вона не має змоги в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном.

За вказаних обставин, позивач просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 21.04.2022 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишено без руху. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 25.05.2022 було відкрито провадження у справі за даним позовом. Поставлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Беляєва О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити, з мотивів викладених у позові. Не заперечувала щодо постановлення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, зокрема і шляхом розмішення оголошення на сайті суду, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив.

Тому суд, враховуючи положення статті 280 ЦПК України, вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №228935902 від 21.10.2021, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

На момент розгляду справи в житловому будинку зареєстровані позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1 , довідкою №09-04/17/129, виданою Теребовлянською міською радою Тернопільської області 21.03.2022.

Актом, складеним 03 травня 2022 року, комісією, яка складається з депутата Теребовлянської міської ради Сивак В.П., старости с.Ласківці ОСОБА_4 , сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , однак у вказаному житловому приміщенні не проживає з 2010 року.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , вказав, що відповідач ОСОБА_3 , незважаючи на його реєстрацію з 2010 року, не проживає у вказаному будинку значно довший час, з 1995 року, витрати на утримання будинку не несе, комунальні платежі не сплачує.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Суб`єктами права приватної власності, згідно статті 325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог частини першої статті 317, частини першої статті 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до вимог статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із статтею 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Згідно статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає більше року та не з`являється, щоб знятися з реєстраційного обліку.

Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у спірному житловому будинку суду представлено не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту в порядку усунення позивачу перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 280, 282, 284, 287, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 10 серпня 2022 року.

Суддя А.В.Мельник