Справа № 462/7394/21 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/721/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Івасюти М.В.;

позивача ОСОБА_1

та його представника - адвоката Романишина Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 24 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 550 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 16 листопада 2020 року о 19 год. 20 хв. відповідач, керуючи автомобілем марки «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вулиці Володимира Великого у м. Львові допустив наїзд на ОСОБА_5 , в результаті чого останній (який був батьком позивача) помер у лікарні. За даним фактом до ЄРДР внесено відомості за № 0001693 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Трагічна смерть батька негативно вплинула на позивача, є причиною постійних страждань, стресів, зривів та погіршення здоров`я, а тому останній просив його позов задовольнити (а.с. 2-9).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 1 500 грн. судових витрат.

У решті позовних вимог відмовлено (а.с. 114-116).

Дане рішення оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач визнаний потерпілим у кримінальному провадженні.

Стверджує, що після ДТП відповідач «за власний кошт організував транспортний засіб яким Позивач зміг дістатись до ОСОБА_5 », а також передав позивачу 4 000 грн. готівкою та за власні кошти організував автомобіль для поховальної процесії.

Вважає недоведеними витрати позивача на професійну правничу допомогу (а.с. 121-122).

Апелянт (відповідач) та його представник, будучи своєчасно (19.05.2022 року) належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи 25 липня 2022 року (а.с. 144, 145, 151, 152), в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи - на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (в тому числі - і відповідачем/апелянтом) те, що 16 листопада 2020 року на вулиці Володимира Великого у м. Львові в результаті наїзду автомобіля марки «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 на пішохода ОСОБА_5 (батька позивача) мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за наслідками якої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у лікарні.

За даним фактом до ЄРДР внесено відомості за № 0001693 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а позивач ОСОБА_1 визнаний потерпілим у цьому кримінальному провадженні, про що свідчить протокол його допиту в якості потерпілого від 09.12.2020 року (а.с. 37-38), що спростовує твердження апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів того, що позивач визнаний потерпілим у кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини (зокрема) фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а ч.2 ст. 1168 ЦК України - що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану - п.9).

В ДТП загинув батько позивача, а відтак колегія суддів вважає безспірним той факт, що позивач в результаті ДТП зазнав, як моральних, так і інших негативних явищ, і ці фактори мають незворотній характер.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" міститься роз`яснення про те, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від вини.

Відповідачем до суду першої інстанції було подано Відзив на позовну заяву, який містить фактично ті самі доводи, що і апеляційна скарга (а.с. 105-106).

Як вбачається х мотивувальної частини оскаржуваного рішення, судом дано належну та ґрунтовну оцінку всім доводам, які були наведеними відповідачем у Відзиві на позовну заяву.

В той же час, в апеляційній скарзі не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та (чи) докази, що мають значення для справи, судом встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини і (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо; так само, як у ній не наведено заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається, як з мотивувальної, так і з резолютивної частин оскаржуваного рішення, судом першої інстанції витрати позивача на професійну правничу допомогу з відповідача не стягувалися, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині (про недоведеність позивачем понесених ним витрат на правничу допомогу) також до уваги прийматися не можуть.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 24 січня 2022 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 04 серпня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.