Провадження № 2/638/742/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

секретаря судового засідання Зінченко А.С.,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

01 серпня 2022 року від відповідача ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшла заява про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву.

В зв`язку з перебування судді Цвіри Д.М. у частині щорічної відпустки 01 серпня 2022 року, 02 серпня 2022 року матеріали вищевказаної заяви були передані на розгляд судді Цвірі Д.М.

Заява про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву обґрунтована тим, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.09.2021 року про відкриття провадження по справі було встановлено відповідачам строк на подання відзиву на позовну заяву у вигляді 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження. Цю ухвалу нею було отмано 06.01.2022 року, що підтверджується повідомленнями з пошти, які є в матеріалах справи, отже, у неї, як відповідача, було право на подачу відзиву строком до 21.01.2022 року включно. Саме 21.01.2022 року відзив на позовну заяву і надсилався нею разом з іншим відповідачем ОСОБА_3 через Укрпошту на адресу суду та інших учасників справи, проте Укрпоштою було втрачено усі три листи з відзивами, про що додається лист Укрпошти від 16.02.2022 року про підтвердження втрати і неможливості встановлення місцезнаходження поштових відправлень та описи вкладення. Отже, ними завчасно і добросовісно реалізовано свої процесуальні права та належне виконано процесуальний обов`язок щодо подання відзиву у встановлені судом строки, зокрема вчинено усі можливі та залежні від них дії, справмовані на виконання своїх процесуальних обов`язків.

В зв`язку з чим, так як відзив не був отриманий судом, а процесуальний строк закінчився, просить суд: продовжити з ініціативи суду процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву на 15 днів з дня вручення ухвали про продовження з ініціативи суду строку для подання відзиву у зв`язку з викладеними поважними причинами; постановити письмову ухвалу за наслідками розгляду цієї заяви про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

Суд, оглянувши матеріали справи, вивчивши заяву, вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками відповідач ОСОБА_1 отримала 06.01.2022 року, про що свідчить проставлення її особистого підпису в рекомендованому повідомленні про вручення відправлення суду, повернутого на адресу суду оператором поштового зв`язку «Укрпошта». Відтак, останнім днем встановленого судом строку на подання відзиву на позовну заяву є 21.01.2022 року.

Між тим, відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву до суду не подала взагалі, а з заявою про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву звернулась до суду лише 01.08.2022 року.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у разі подання відзиву на позовну заяву поза межами строку встановленого судом для його подання, суд повертає заяву заявнику.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 06.01.2022 року отримано копію ухвали суду про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками та в якій їй було роз`яснено її право подачі відзиву на позовну заяву та строк його подачі, що становив п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали, з моменту закінчення строку на подання відзиву 21.01.2022 року лише 01 серпня 2022 року нею подано до суду заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву, тоді як з листа АТ «Укрпошта» від 16.02.2022 року їй стало відомо про втрату свого листа.

Однак, з наданої відповідачем відповіді АТ «Укрпошта» від 16.02.2022 року вбачається, згідно з інформацією наданою працівниками відповідних структурних підрозділів Укрпошти, на теперішній час встановити місцезнаходження відправлення «Укрпошти» Експересс №864, з SMS повідомленням вручення, з відміткою «Огляд: не дозволено», поданого до пересилання 21.01.2022 року у відділенні поштового зв`язку Харків 57 (поштовий індекс 61057) на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова ЦВІРА, просп. Перемоги, 52, м. Харків, 61202; № 830 на адресу ОСОБА_2 , м. Харків, 61001; № НОМЕР_1 на адресу Департаменту реєстрації Харківської міської ради, м. Харків, 61003 не є можливим.

Далі в листі зазначено, що Укрпошта не може підтвердити вкладення зазначених поштових відправлень, оскільки відмітка «Огляд: не дозволено» не дозволяє одержувачу оглянути вкладення. Тобто, фактично відправлення Укрпошта Експересс №864, №830, №848 прийняті до подальшого пересилання від ОСОБА_1 без опису вкладення.

З чого вбачається, що доказів того, що нею сдано до відділення «Укрпошта» до подальшого пересилання поштові відправлення на адреси вищезазначених осіб, в яких знаходились саме відзив на позовну заяву з додатками, суду не надано.

Тобто, вимоги відповідача, викладені в заяві від 01.08.2022 року про: продовження з ініціативи суду відповідачам процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву на 15 днів з дня вручення ухвали про продовження строку для подання відзиву у зв`язку з викладеними поважними причинами та про: постановлення письмової ухвали за наслідками розгляду цієї заяви про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, - свідчать про те, що у разі задоволення судом цієї заяви ОСОБА_1 , нею буде поданий відзив до суду, навіть не звавжаючи на її посилання про втрату «Укрпошта» її відзиву, тоді як стає незрозумілим, що саме перешкоджало відповідачу здійснити ці дії у встановлений строк.

Суд зазначає, що в жодне з призначених судом підготовчих судових засідань по даній справі, а саме: 16.11.2021 року, 16.12.2021 року, 19.01.2022 року, 15.02.2022 року відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, на кожне з цих судових засідань нею через систему «Електронний суд» було подано заяви про відкладення розгляду справи.

Тобто, вона з 16.11.2021 року була обізнана про наявність в провадженні суду вищезазначеної цивільної справи, однак нею не вжито будь-яких заходів для явки до суду, не подано відзиву на позовну заяву в разі незгоди з вимогами, викладеними в позовній заяві, та докази на підтвердження обставин, на які вона в ньому посилається, своїм процесуальним правом на ознайомлення з матеріалами справи з можливістю зробити з матеріалів справи витяги, копії, навіть, на ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, вона не скористалась. Відомостей про об`єктивну неможливість здійснення своїх процесуальних прав ОСОБА_1 , як відповідачем по справі, до суду не надходило.

Натомість, кожна сторона користується своїми правами на власний розсуд.

Таким чином, суд не вбачає поважних причин пропуску відповідачем ОСОБА_1 строку для подачі до суду відзиву.

Отже, клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання відзиву задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву слід повернути відповідачу ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 178, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви відповідача про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву відмовити.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву повернути відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Д.М. Цвіра