Справа № 309/1143/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Кекерчень М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2021 року (у складі судді Довжанина М.М.) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом у травні 2020 р.

Після уточнення позовних вимог (т.1, а.с.102-103) просила:

-Стягнути з відповідачки на свою користь 26954 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири;

-Стягнути з відповідачки судові витрати.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 , яка 15.04.2020 р. була затоплена з вини відповідачки, що проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно з актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 15.04.2020 р. внаслідок залиття пошкоджена стеля із гіпсокартону, стіни, м`які меблі (диван і крісла), побутова техніка (телевізор ЖК, кондиціонер тощо) промочені водою, пошкоджена електропроводка, люстра, паркетна підлога та килими та інше майно. Квартира потребує ремонту.

Рішенням Хустського районного суду від 04.08.2021 р. позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 26954 грн. у відшкодування шкоди, завданої майну ОСОБА_2 внаслідок підтоплення, і 2840.80 грн. судових витрат (а.с.128-131).

Указане судове рішення мотивоване обґрунтованістю і доведеністю позовних вимог.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.

Посилається на те, що оскаржене рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-Суд першої інстанції поклав у основу свого обґрунтування лише висновок оцінювача «Алекс Хуст», який складений суб`єктом оціночної діяльності, а не експертом;

-Суд не перевірив усіх істотних обставин справи та не дав належної правової оцінки акту про залиття від 15.04.2020 р., який не підтверджує вини відповідача;

-Суд не взяв до уваги, що позов спричинений неприязними стосунками між сторонами;

Письмового відзиву на скаргу не подано.

У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, хоча про дату, час і місце такого були належно повідомлені, що підтверджується судовими повістками про виклик (153, 161, 172, 179), довідками про доставку SMS (а.с.154-156, 162, 163), розписками (а.с.159, 160, 170, 171, 173, 174, 177, 178), оголошеннями про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.164, 165) і довідкою про доставку електронного листа.

Сторона відповідача вчетверте на з`явилася у судове засідання. Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Цопко С.В., про відкладення розгляду справи через неможливість прибути в судове засідання (без зазначення причин) колегія суддів відхиляє як бездоказове. Окрім того, це вже третє аналогічне та необґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.168, 175).

У зв`язку з наведеними обставинами колегія суддів вважає необхідним розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки аргументація сторін відома та зрозуміла.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , позивачці завдано майнову шкоду на суму 26954,00 гривень, а доказів щодо заподіяння шкоди та її вартісного розміру відповідачкою не спростовано.

При цьому, судом встановлено наступні факти й обставини.

Позивачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Гелеван С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 6072 (а.с.9, 10).

Відповідно до записів у будинковій книзі (а.с.20-23) мешканцями вказаної квартири є ОСОБА_3 донька позивачки (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтво про шлюб (а.с.18,19) та її малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачці ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_3 (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 209438117 від 19.05.2020 р., (а.с.11, 12).

Як свідчать матеріали справи, зокрема, акт обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянки ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_4 , складений депутатом Хустської міської ради Пригара І.Д. 15.04.2020 р., талон-повідомлення Єдиного обліку № 2395 про прийняття і реєстрацію заяви та відповідь начальника Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області від 17.04.2020 р. за № 5118/106/28-1/2020, залиття квартири позивачки ОСОБА_5 сталося 15.04.2020 р. о 08 год. 00 хв. із квартири, яка знаходиться поверхом вище і належить відповідачці ОСОБА_1 . Причиною підтоплення, зі слів опитаного співмешканця відповідачки - ОСОБА_6 , було пошкодження шлангу від пральної машини внаслідок надмірного тиску води у ньому (а.с.13-15).

Актом обстеження квартири АДРЕСА_1 щодо підтоплення від 17.04.2020 р., складеним комісією УЖКГ, стверджено факт підтоплення двокімнатної квартири ОСОБА_2 , яка знаходиться на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку. У результаті підтоплення в коридорі, санвузлі, на кухні та суміжній із нею житловій кімнаті квартири, зі стелі, яка улаштована з гіпсокартонних листів із вмонтованими точковими світильниками та люстрою, по стінах стікає вода на підлогу. Електропостачання вимкнуто. Причиною підтоплення зі слів мешканки квартири ОСОБА_3 є безвідповідальне ставлення мешканки квартири АДРЕСА_2 поверхом вище, яка при проведенні процесу миття білизни в пральній машині гнучкий шланг водовідведення вставляє у ванну або унітаз, не фіксуючи його і залишає без нагляду. У результаті цього гнучкий шланг падає на підлогу і, відповідно, витік води з нього призводить до підтоплення. На час обстеження мешканка квартири АДРЕСА_2 відповідачка ОСОБА_1 була відсутня, на телефонні дзвінки не відповідала. (а.с.16, 17).

Згідно з даними звіту про визначення розміру матеріальної шкоди частини житлової двокімнатної квартири, що знаходиться на першому поверсі двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , спричиненої затопленням квартирою АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище (а.с.26-58), вартість збитків, понесених внаслідок підтоплення у вигляді відновлювального ремонту приміщень у житловій квартирі АДРЕСА_5 , складає 26954,00 гривень.

Таким чином, внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , позивачці завдано майнову шкоду на суму 26954,00 гривень, а доказів щодо заподіяння шкоди та її вартісного розміру відповідачкою не спростовано.

Окрім шкоди, з відповідачки підлягають стягненню витрати, пов`язані із залученням експерта для визначення загальної суми збитків, завданих позивачці внаслідок залиття кватири, в сумі 2000,00 грн. (рахунок та квитанція (а.с.24, 25) та судові витрати по справі в сумі 840,80 грн.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Неоспореними обставинами є статус сторін як власників квартир і факт залиття належної позивачу квартири. Оспорюється вина відповідача та розмір заподіяної шкоди.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, а якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на це та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до положень ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції поклав у основу свого обґрунтування лише висновок оцінювача «Алекс Хуст», який складений суб`єктом оціночної діяльності, а не експертом, не заслуговує на увагу в зв`язку з наступним.

По перше: аналіз судової практики Верховного Суду свідчить, що фактичний розмір збитків, завданих залиттям квартири, може підтверджуватися різними джерелами доказової інформації, зокрема, звітом про визначення розміру (вартості) матеріальної шкоди, який є належним і допустимим доказом (постанова ВС від 25.04.2018 у справі №?522/8363/13-ц, постанова ВС від 02.05.2018 р. у справі №?401/2142/16-ц, постанова ВС від 04.04.2018 р. у справі №?362/7517/13-ц);

У спірних правовідносинах підтвердженням розміру заподіяної шкоди є Звіт про визначення розміру матеріальної шкоди частини житлової двокімнатної квартири, що знаходиться на першому поверсі двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , спричиненої затопленням квартирою АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище, складений суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємством «Алекс-Хуст» 27.04.2020 р. і згідно з яким розмір матеріальної шкоди, спричиненої затопленням квартирою АДРЕСА_2 складає 26954 грн. (а.с.26-57).

По друге: суд першої інстанції обґрунтував свої висновки не лише вказаним Звітом, а також іншими письмовими доказами (комісійним актом обстеження квартири ОСОБА_3 щодо підтоплення від 15.04.20202 р., затвердженим заступником міського голови м. Хуст 17.04.2020 р., актом від 15.04.2020 р. обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянки ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_4 , складений депутатом Хустської міської ради Пригара І.Д.) та показаннями свідка ОСОБА_3 .

З огляду на викладене є неспроможним довід апелянта про те, що суд не перевірив усіх істотних обставин справи та не дав належної правової оцінки акту про залиття від 15.04.2020 р. У деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини, а відповідач не довела свою невинуватість.

Колегія суддів відхиляє також і твердження апелянта про те, що позов спричинений неприязними стосунками між сторонами, оскільки вказана обставина не має правового значення для вирішення справи по суті спору.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Хустського районного суду від 04 серпня 2021 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 08.08.2022 р.

Судді: