Справа № 932/1816/22
Провадження № 2/932/577/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Коваленко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.09.2001 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають дітей повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач зазначає, що їх одруження виявилось невдалим, останнім часом постійно виникали сварки в наслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, через що вона наполягає на розірванні шлюбу; вжиття заходів щодо примирення подружжя не змінить стан правовідносин між ними, оскільки спроби примирення, вчинені в минулому, не принесли жодних результатів. Позивач вказує на те, що оскільки згоди про розірвання шлюбу між ними не досягнуто, вона звертається з відповідною заявою до суду.

Посилаючись на зазначене, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 22.03.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2022 року було відкрито провадження у справі та визначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2022 року надано сторонам строк для примирення три місяці, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення.

Ухвалою судді від 03.08.2022 року поновлено провадження у даній цивільній справі, призначено проведення судового засідання.

03.08.2022 року в судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, наполягала на розірванні шлюбу, посилалася на те, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між нею та відповідачем були припинені в січні 2022 року в зв`язку з постійними сварками між ними, різними поглядами на життя та сімейні відносини, відсутності поваги один до одного та взаєморозуміння, допущення під час сімейного життя рукоприкладства відносно неї, її рішення про розлучення обдумане, вона чоловіку не довіряє, не відчуває ніяких почуттів до нього, вона не бажає миритися та спілкуватися з ним. Вони живуть в одному будинку, проте не однією сім`єю, в різних кімнатах, як чужі люди, вона у шлюбі відчуває постійний стрес, приниження з боку чоловіка, в наслідок чого у неї погіршується стан здоров`я. Вона працює, матеріально забезпечує як себе так і дітей, сама купляє продукти та одяг для себе та дітей, оплачує комунальні послуги, її мати їм допомагає, готує їжу, приглядає за їх дітьми коли вона на роботі. Пере собі одяг чоловік самостійно, купляє продукти, які вона його не просить купляти, спільне господарство вони не ведуть. Під час наданого судом строку для примирення вони з відповідачем не примирилися, він не здійснював ніяких дій, направлених на примирення з нею, а вона не бажає примирятися з ним, за цей час він переслідував її, ревнував, повідомив її батьку неправдиву інформацію про те, що вона бажає зруйнувати іншу сім`ю, що є неправдивою інформацією, крім того, він в мережі інтернет зв`язався з дружиною знайомого їй чоловіка та повідомив неправдиву інформацію про її відносини з ним. Вважає, що їх шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження порушує її інтереси, негативно впливає на її психологічний стан та стан її здоров`я.

03.08.2022 року в судовому засіданні відповідач пояснив, що у наданий судом тримісячний строк примирення між ним та дружиною не відбулося, оскільки вона не хоче миритися та не бажає з ним спілкуватися, він пропонував їй різні варіанти примирення, проте примирятися вона не бажає. Пояснив, що шлюбні відносини між ними припинені в січні 2022 року в зв`язку зі сварками, він відчуває до дружини почуття як до матері їх дітей, вважає, що спільне господарство вони ведуть, оскільки проживають в одному будинку, він покупає продукти. Він хоче зберегти їх сім`ю також заради дітей, оскільки він возить дітей на різні секція та заняття і не знає як у випадку розірвання шлюбу діти будуть справлятися без нього.

Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно до ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватись судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватись виключно в процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням всіх фактичних обставин справи може відкласти розгляд справ та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що 15.09.2001 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про шлюб 15.09.2001 року зроблено відповідний актовий запис за № 370 та видане свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Від спільного подружнього життя сторони мають дітей - повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними свідоцтва про народження дітей.

Шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 припинені в січні 2022 року в зв`язку зі сварками, які виникали між ними в наслідок того, що кожний з них має різні погляди на життя та сімейні відносини, між ними відсутнє взаємопорозуміння. Позивач та відповідач з неповнолітніми дітьми проживають в одному будинку, проте займають окремі кімнати. За твердженням позивача з січня 2022 року вони не ведуть спільного господарства, що не спростовано відповідачем, позивачка працює, матеріально забезпечує як себе так і дітей, сама купляє продукти та одяг для себе та дітей, оплачує комунальні послуги, її мати їм допомагає, готує їжу, приглядає за дітьми. Позивач не відчуває ніяких почуттів до чоловіка, не довіряє йому, не бажає з ним миритися та спілкуватися з ним, вона у шлюбі відчуває постійний стрес, приниження та ревнощі з боку чоловіка, в наслідок чого у неї погіршується стан здоров`я, вона не бажає примирятися з чоловіком та вважає необхідним розірвати їх шлюб.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти того, що шлюбні відносини між ним та дружиною припинені в січні 2022 року з наведених нею підстав, пояснив, що він відчуває до дружини почуття як до матері їх дітей, вважає, що спільне господарство вони ведуть, оскільки проживають в одному будинку, він покупає продукти, їжу їм готує мати дружини, яка також допомагає доглядати за дітьми, підтвердив випадки проявів до позивачки ревнощів, проте зазначив, що це пов`язано з її поведінкою, заперечував проти розірвання шлюбу.

Зважаючи на зазначене, в зв"язку з відсутністю згоди відповідача на розірвання шлюбу з позивачем та заявлення ним клопотання про надання строку для примирення, з урахуванням фактичних взаємин сторін, зазначених позивачем причин розлучення та пояснень відповідача, а також вимог чинного законодавства України щодо застосування заходів до примирення сім`ї подружжя, ухвалою суду від 29.04.2022 року судом були вжиті заходи щодо примирення подружжя та зберігання їх сім`ї та надано сторонам строк для примирення три місяці.

При цьому суд враховував, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком, що є правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18.

Разом з цим, судом встановлено, що в період наданого судом строку для примирення в три місяці, позивач з відповідачем не примирилися, що сторони підтвердили в даному судовому засіданні, позивач в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що вона не любить відповідача, не відчуває до нього ніяких почуттів, не бажає миритися та спілкуватися з ним. Відповідач не надав будь-яких доказів того, що ним здійснювались дії, направлені на примирення з позивачкою.

Натомість, в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_7 і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, оскільки вона не відчуває ніяких почуттів до чоловіка, не бажає з ним миритися та вважає необхідним розірвати їх шлюб.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти того, що шлюбні відносини між ним та дружиною, які припинені між ними в січні 2022 року, не поновлені, у наданий судом строк їм не вдалося примиритися, оскільки дружина не бажає зберігати сім`ю, він хоче зберегти їх сім`ю також заради дітей, оскільки він возить дітей на різні секція та заняття і не знає як у випадку розірвання шлюбу діти будуть справлятися без нього.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Оскільки під час розгляду справи судом примирення між сторонами не відбулося, а натомість, позивач наполягає на розірванні шлюбу, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб сторін підлягає розірванню.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений позивачем судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-82, 89, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280, 281, 282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 15 вересня 2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 370, від якого є двоє неповнолітніх дітей, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі сплачений нею судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення ї рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева