Номер провадження: 22-ц/813/1236/22
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Громіка Р.Д.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року, постановленогопід головуванням судді Михайлюка О.А., у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «комерційний банк «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування свого позову банк зазначив, що 27 листопада 2007 року між ним і ОСОБА_2 укладений кредитний договір № ОД07/11/2007/840-К/264, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 20 000 доларів США строком до 25 листопада 2022 року зі сплатою 14,49 % річних.

Наданий кредит забезпечений порукою ОСОБА_1 (договір поруки від 27 листопада 2007 року № ОД07/11/2007/840-К/264-1).

В наслідок неналежного виконання зобов`язань розмір заборгованості за кредитним договором станом на 08 серпня 2014 року становить 39 280,93 доларів США, що еквівалентно 495 205 грн. 10 коп. (19 206,46 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 14 387,77 доларів США - заборгованість за відсотками, 2 560,72 доларів США - пеня, 1 075,98 доларів США - комісія, 2 050 доларів США - штраф), яку банк просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволений.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі, яка складає: 19 206,46 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 14 387,77 доларів США - заборгованість по відсоткам; 2 560,72 доларів США - сума пені; 1 075,98 доларів США - заборгованість по комісії; 2050,00 доларів США - штраф за порушення виконання умов договору; а всього 39280,93 доларів США, що за курсом НБУ становить 495 205 грн. 10 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог про стягнення коштів з ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначала, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем був пропущений строк на звернення стягнення коштів з поручителя, у зв`язку з чим вважає, що вимоги до поручителя є безпідставними.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року залишено без змін.

На ухвалу суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Ухвала апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2017 року в частині позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасована, справа в цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.11.2019 року, справа для розгляду розподілена головуючому судді (судді-доповідачу) Ващенко Л.Г.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021 року, вказана справа розподілена головуючому судді (судді-доповідачу) Комлевій О.С. для розгляду, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді Одеського апеляційного суду на підставі заяви про відставку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року справа судом прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Під час розгляду справи, ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року судом до участі у справі в якості правонаступника позивача ПАТ КБ «Надра» було залучено ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Учасники справи про призначене судове засідання на 27 липня 2022 року були сповіщені належним чином (а.с. 90-95 т. 2).

Від адвоката Чорного О.В., представника ОСОБА_1 до суду найшло клопотання про проведення судового засідання без участі апелянта та її представника (а.с. 96-98 т. 2).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам в частині стягнення кредитної заборгованості з поручителя не відповідає, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині позову ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпеченим договором поруки, наявністю непогашеної заборгованості, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь банку.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що27 листопада 2007 року ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № ОД07/11/2007/840-К/264, згідно з умовами якого останній отримав кредит у сумі 20 500 доларів США строком до 25 листопада 2022 року зі сплатою 14,49 % річних.

Повернення кредиту забезпечене договором поруки від 27 листопада 2007 року № ОД07/11/2007/840-К/264-1, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1

17 грудня 2010 року ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 підписали додаткову угоду № 1 до вищевказаного кредитного договору, яким виклали кредитний договір у новій редакції (зокрема, змінений порядок сплати кредиту, зміни відсоткової ставки, узгоджений графік погашення кредиту та ін.).

У додатковій угоді сторони дійшли згоди про те, що кредит погашається щомісяця у розмірах, визначених у графіку (до 07 січня 2011 року - 148,50 доларів США, до 07 лютого 2011 року - 156,45 доларів США, до 07 березня 2011 року - 141,31 доларів США, до 07 квітня 2011 року - 156,45 доларів США, до 06 травня 2011 року - 146,36 доларів США, до 07 червня 2011 року - 161,49 доларів США, до 07 липня 2011 року - 7 480,91 доларів США, у подальшому з 5-го до 7-го числа щомісяця - 296,97 доларів США).

До щомісячних платежів включено також відсотки за користування грошовими коштами та комісія.

Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 08 серпня 2014 року розмір кредитної заборгованості становить 39 280,93 доларів США, що еквівалентно 495 205 грн. 10 коп., із яких: 19 206,46 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 14 387,77 доларів США - заборгованість за відсотками; 2 560,72 доларів США - пеня; 1 075,98 доларів США - заборгованість за комісією; 2 050,00 доларів США - штраф.

13 серпня 2014 року ПАТ КБ «Надра» направило ОСОБА_2 та ОСОБА_1 досудові вимоги від 12 серпня 2014 року про дострокове погашення кредиту протягом семи календарних днів з дати отримання цієї вимоги.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не звернув увагу на те, що кредитний договір був укладений 27 листопада 2007 року, також договір поруки був укладений 27 листопада 2007 року.

Однак, з додаткової угоди, яка укладена 17 грудня 2010 року, вбачається, що вона укладена та підписана лише ОСОБА_2 , доказів того, що ОСОБА_1 є поручителем за вказаним договором відсутні (а.с. 19-26 т. 1).

Також, відповідно до графіку від 17 грудня 2010 року, вбачається, що він складений вже після укладеного договору та також не підписаний поручителем ОСОБА_1 (а.с. 27-31 т. 1).

Оскільки, ОСОБА_1 не була обізнана про укладену додаткову угоду та складений графік, а згідно з наданим банком розрахунком останній платіж за кредитом здійснений 20 січня 2009 року, за відсотками у лютому 2013 року, колегія суддів з урахуванням викладеного прийшла до висновку про те, що договір поруки є припиненим.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення кредитної заборгованості з поручителя, чим порушив норми процесуального та матеріального права, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у стягненні кредитної заборгованості з поручителя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення длясправи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду в оскаржуваній частині скасуванню, з відмовою у задоволені позову до поручителя.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 4019 грн. (а.с. 117 т. 1).

За подання касаційної скарги, при зверненні до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 4384,80 грн. (а.с. 167 т. 1).

З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, колегія суддів дійшла до висновку про те, що з ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8403,80 грн. (4019 грн. + 4384,80 грн. = 8403,80 грн.) за розгляд справи у суді апеляційної та касаційної інстанціях.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 рокув частині солідарного стягнення кредитної заборгованості з поручителя ОСОБА_1 , а також в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ()на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 8 403 гривні 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02 серпня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Р.Д. Громік