Постанова

Іменем України

02 серпня 2022 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/5894/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС»

на рішення Ставищенського районного суду Київської області

в складі судді Скороход Т.Н.

від 17 грудня 2021 року

по справі №378/793/21 Ставищенського районного суду Київської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», Товариство) звернувся до Ставищенського районного суду Київської області з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останньої заборгованість у розмірі 37 968,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03.07.2019 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 422817164 в електронній формі, за умовами якого відповідачу на умовах строковості, зворотності, платності надано грошові кошти в сумі 10 590,00 грн. Умовами договору передбачено, що позика надається строком на 30 днів. Також умовами договору передбачено нарахування відсотків за користування позикою, а саме: 1,32% від суми кредиту, за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Річна процентна ставка складає 481,80%.

Відповідно до укладених додаткових угод від 01.08.2019 та від 31.08.2019 до кредитного договору, строк його виконання продовжувався на 29 та 30 днів відповідно, зі сплатою 1,35% в день від суми кредиту.

Грошові кошти у розмірі 10 590,00 грн ОСОБА_1 отримала шляхом перерахування суми позики на картковий рахунок. При укладенні електронного договору позики відповідач використав електронний підпис у вигляді одноразового персонального ідентифікатора, який було направлено на номер мобільного телефону вказаний ОСОБА_1 в заявці на отримання грошових коштів.

28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №05/0820-01 за яким до позивача перейшло право грошової вимоги кредитним договором № 422817164 від 03 липня 2019 року.

Відповідач належним чином не виконувала умови договору, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість, що станом на 01.11.2021 (день звернення до суду з позовом) складає 37 968,97 грн, з яких: 10 589,54 грн - заборгованість по кредиту; 18 690,40 грн - заборгованість за відсотками; 8 689,03 грн - штрафи та пеня.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 17 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції не взяв до уваги висновки Верховного Суду щодо укладання кредитних договорів, які підписано за допомогою одноразового паролю-ідентфікатора.

Суд не дослідив та не взяв до уваги обставини, на які позивач посилався в позовній заяві, зокрема щодо порядку укладення Договору позики між сторонами, який підписано позичальником з використанням електронного одноразового ідентифікатора, що передбачає стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд в рішенні послався на положення Закону України «Про електронний цифровий підпис», який не регулює правовідносини, що виникли між сторонами, та безпідставно зазначив, що договір не містить цифрового підпису. Судом також не взято до уваги Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», якими закріплено надання позики шляхом використання одноразового ідентифікатора після перевірки дійсності та аутентифікація платіжної картки позичальника.

Судом не враховано, що відповідач не спростував доводів позивача та не надав доказів на підтвердження не укладання договору, не заповнення заявки, не отримання грошових коштів, чи заволодіння його персональними даними іншими особами.

Додав, що суд судом помилково не прийнято копії документів, доданих до позовної заяви, через те, що вони не засвідчені належним чином, оскільки такі докази прошито і містять на останній сторінці засвідчувальний напис адвоката, що відповідає вимогам чинного законодавства щодо засвідчення копій документів.

Також, як на підставу скасування рішення суду позивач навів в апеляційній скарзі обставини, які наведені в позовній заяві.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області від 17.12.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження.

У відповідності до вимог ст. 360 ЦПК України, судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження учасникам справи роз`яснено право на подання відзиву на апеляційну скаргу та встановлено строк на подання відзиву протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідач своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Також не звертався до суду з клопотанням про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.

А згідно з ч. 4 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ІК №105 від 21.03.2013 та ліцензія АЕ №199983 від 15.06.2015 виданих Нацкомфінпослуг).

Порядок та умови надання ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» грошових коштів у позику визначені Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а також Алгоритмом дій споживача і інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, затвердженого наказом директора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» №06/05-03 від 06.05.2019 (далі - Алгоритм) (а.с. 17-28).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту укладення договору у формі електронного документу, через відсутність підтвердження введення ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Також, як на підставу відмови в задоволенні позову суд посилався на те, що позивачем надано неналежним чином засвідчені копії доказів на обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів, погоджується з доводами апеляційної скарги, що кредитний договір є укладеним у формі електронного документа, з огляду на таке.

Згідно Алгоритму дій споживача і інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, затвердженого наказом директора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» №06/05-03 від 06.05.2019 (далі - Алгоритм), на першій сторінці інформаційно-телекомунікаційної системи позичальник вводить свої персональні дані, після чого створюється Особистий кабінет позичальника, вхід до якого можливий за логіном та паролем.

Після заповнення всіх необхідних даних, позичальник потрапляє на сторінку, на якій він вводить реквізити свого електронного платіжного засобу (банківської картки) на яку він бажає отримати кредит, а ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» проводить перевірку дійсності платіжної картки та верифікацію держателя банківської картки, вказаної позичальником відповідно до міжнародних стандартів верифікації платіжних інструментів шляхом направлення банком-емітентом на фінансовий мобільний номер позичальника sms-коду, або використання технології Preauth, шляхом блокування на картковому рахунку Заявника певної суми, до моменту введення її розміру в Заявку або до моменту автоматичного розблокування даної суми банком емітентом.

Одночасно з переходом на шосту сторінку, на телефонний номер позичальника направляється СМС-код підтвердження, ввівши який у відповідне поле, позичальник підтверджує дію з відправлення Заявки на кредит для аналізу інформаційно-телекомунікаційною системою.

У разі погодження Заявки на кредит (прийняття ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» рішення надати позичальнику кошти в кредит, на обраних ним умовах), Позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою. Одночасно з переходом на сторінку з ознайомленням з офертою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» генерується та відправляється на номер телефону, вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується для підписання електронного договору. У разі погодження з умовами договору позичальник надає згоду шляхом направлення повідомлення ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», яке підписується шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, Одноразового ідентифікатора та натиснення іконки «відправити/підписати». Після чого кредитор здійснює дії щодо перерахування коштів позичальнику на його банківський рахунок.

З вищенаведеного вбачається, що перерахування коштів на верифікований картковий рахунок позичальника здійснюється лише після введення та відправлення останнім одноразового ідентифікатора у спеціальному полі під Акцептом кредитного договору. Одноразовий ідентифікатор надсилається на мобільний номер, вказаний позичальником.

Як вказував позивач в апеляційній скарзі, лише у разі прийняття оферти у формі введення одноразового ідентифікатора, відправленого позичальнику на вказаний ним номер телефону, договір вважається укладеним і ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» може здійснити дії щодо перерахування коштів Позичальнику.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду щодо неукладеності кредитного договору №422817164 від 03.07.2019, оскільки факт укладення договору підтверджується не введенням позичальником одноразового ідентифікатора, а перерахуванням кредитором коштів на зазначений та перевірений рахунок позичальника. Введення одноразового ідентифікатора є лише одним з етапів укладання електронного кредитного договору. І зарахування коштів на рахунок позичальника свідчить про прийняття оферти та введення останнім одноразового ідентифікатора у спеціальному полі під Акцептом кредитного договору.

Дійсно, в матеріалах справи наявна копія платіжного доручення від 03.07.2021, яке зазначено в додатках до позовної заяви за №ee9a9208-bc5d-45a4-97f1-5993a5da9c9d, та згідно якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснено переказ коштів ОСОБА_1 у розмірі 10 590,00 грн, відповідно до договору №422817164 від 03.07.2019 для зарахування на платіжну картку №5168-75ХХ-ХХХХ-1483 (а.с. 30).

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що 03 липня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №422817164 в електронній формі (далі - Договір).

Також колегія суддів погоджується з доводами скаржника щодо помилковості висновку суду про неналежне засвідчення позивачем копій доказів, доданих до позовної заяви.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою скаржник вказав, що подані копії доказів прошиті із проствавленням посвідчу вального напису із зазначенням кількості сторінок та підписом уповноваженої особи, а саме адвоката який представляє інтереси позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи позовну заяву підписано та подано представником ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» - адвокатом Юхменком Ю.Ю. Позовна заява з додатками прошита та пронумерована на 64 аркушах та засвідчена підписом адвоката ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» Юхименка Ю.Ю (а.с. 64 на звороті).

Також з позовної заяви вбачається, що в додатках містяться копії письмових доказів та копії електронних доказів у паперовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (ч. 3 ст. 100 ЦПК України).

Таким чином, нормами ЦПК не передбачено порядку засвідчення копій письмових доказів та електронних доказів, поданих у паперових копіях.

Порядок засвідчення копій письмових доказів визначено п. 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, «Уніфікована система організаційно розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» ДСТУ4163:2020. Разом з тим даним документом не визначено порядку засвідчення більше однієї копії документа - письмового доказу.

Відтак подані копії письмових доказів та електронних доказів у паперових копіях, прошитих разом із позовною завою та засвідчених на останньому аркуші адвокатом яким підписано та подану позовну заяву з такими додатками суд першої інстанції помилково не взяв до уваги, оскільки такі докази не беруться судом до уваги лише у випадку, якщо оригінали доказів не подано, а учасник справи ставить під сумнів відповідність поданих копій (паперових копій) оригіналу.

Матеріали справи не містять доказів, що учасники справи ставили під сумнів відповідність доданих до позовної заяви копій документів. Зазначення судом в мотивувальній частині рішення про заперечення позову іншим учасником не свідчить що ставилися під сумнів копії документів.

Відтак, посилання суду першої інтонації на неналежним чином засвідчені копії доказів, як на підставу недоведеності позовних вимог та відмови у позові є помилковими, оскільки з огляду на положення ч. 6 ст. 95 та ч. 5 ст. 100 ЦПК України, сумніви суду в засвідченні копій доказів належним чином, дають суду право витребувати оригінали доказів, як за клопотанням учасника справи, так і з власної ініціативи.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Ставищенського районного суду Київської області від 17.12.2021 з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

Як вже зазначалось вище, 03 липня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Договір в електронній формі.

Згідно з п. 1.1 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 10 590,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. Строк дії Договору починається з моменту його укладення та становить 30 (тридцять) днів.

Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів (п. 1.3. Договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,32 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору (п. 1.4. Договору).

Згідно з п. 1.5. з врахуванням положень п. 1.4. Договору позичальник сплачує ТОВ«МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» проценти за користування кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 481,80 відсотків річних.

Розрахунок сукупної вартості Кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.6. Договору).

Пунктом 2.2.2.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором.

У разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3% (одна ціла три десятих відсотки) від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості за кредитом (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 Договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору процентна ставка менша ніж 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п. 1.4 - 1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 розповсюджуються на весь, період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору; при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п. 1.3 Договору.

Згідно з положеннями графіку розрахунків до Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 14 783,70 грн, яка складається з суми кредиту у розмірі 10 590,00 грн та нарахованих відсотків - 4 193,70 грн, а термін платежу визначено 02.08.2019 (а.с. 12).

Додатковою угодою від 01.08.2019 до Договору визначено, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору на підставі її звернення продовжено строк користування кредитом на 29 днів та починаючи з 2 серпня 2019 року зі сплатою 1,35 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (а.с. 13).

Відповідно до додаткової угоди від 31.08.2019 до Договору, у зв`язку з неможливістю виконання відповідачем умов договору на підставі її звернення було продовжено строк користування кредитом на 30 днів з 31 серпня 2019 року зі сплатою 1,35 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вже зазначалось вище, Договір укладено в електронній формі шляхом введення ОСОБА_1 одноразово ідентифікатора «ND9AN837», який було відправлено їй на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , вказаній у заявці на кредит, в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 16, 29).

Згідно копії платіжного доручення від 03.07.2021, яке зазначено в додатках до позовної заяви за №ee9a9208-bc5d-45a4-97f1-5993a5da9c9d, та згідно якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснено переказ коштів ОСОБА_1 у розмірі 10 590,00 грн, відповідно до договору №422817164 від 03.07.2019 для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 (а.с. 31).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 03.07.2019 отримала кредит у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у розмірі 10 590,00 грн, зі сплатою 1,35 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, з кінцевою датою погашення 29.09.2019. Тобто загальний строк кредиту, з урахуванням двох пролонгацій складав 89 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість.

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №422817164 від 03.07.2019 загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 04.11.2020 становить 37 968,97 грн, з яких: 10 589,54 грн - заборгованість по кредиту; 18 690,40 грн - заборгованість за відсотками; 8 689,03 грн - штрафи та пеня (а.с. 15).

28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого 10.12.2019 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 422817164, укладеним 3 липня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем (а.с. 33, 45, 46).

5 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу №05/0820-01. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 4 листопада 2020 року до вказаного договору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №422817164 від 3 липня 2019 року перейшло до позивача (а.с. 34-44, 47-50).

Оцінюючи докази в сукупності та перевіряючи суму заборгованості, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 1054 ОСОБА_1 отримала від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» грошові кошти у розмірі 10 590,00 грн на умовах, визначених Договором та зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти, однак свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконала.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути заборгованість, в тому числі за тілом кредиту, у розмірі 10 589,54 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції приймав участь представник ОСОБА_1 та заперечував проти позову, позовних вимог не визнав у повному обсязі.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про виконання зобов`язань за Договором щодо сплати коштів.

Матеріали справи не містять доказів спростування наданого позивачем розміру заборгованості.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 589,54 грн є доведеними та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків, колегія судів виходить з наступного.

На виконання вказівок Верховного Суду, які неодноразово висловлювалися у постановах, колегія суддів, перевіряючи розмір нарахованих відсотків, дійшла висновку, що погоджується із доводами апеляційної скарги щодо наявності права у позивача на отримання відсотків за користування кредитними коштами. Однак, колегія суддів не погоджується з вказаним розміром нарахованих відсотків з огляду на наступне.

П. 1.4., 1.5. Договору визначено відсоткову ставку за користування грошовими коштами у розмірі 481,80 відсотків річних.

Враховуючи неналежне невиконання ОСОБА_1 умов Договору та з огляду на п. 4.2. Договору, відсоткова ставка становить 1,70% в день.

Отже, виходячи з відсоткової ставки в день - 1,7%, та строку кредитку у 89 днів відсоткова ставка за договором позики становить 151,3%.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками у розмірі 18 690,40 грн, при цьому 151,3%, визначені договором, від суми отриманих коштів - 10 590,00 грн, становитиме 16 022,67 грн.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що враховуючи положення статті 3 Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон №1734-VIII), на вказаний Договір поширювалася його сфера дії, в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону №1734-VIII у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Оскільки прострочена сума вказана позивачем у розмірі 10 589,54 грн, то 15% становить 1 588,43 грн.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів, з урахуванням положень Закону №1734-VIII приходить до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення відсотків у розмірі 1 588,43 грн.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення штрафів та пені, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з позовом, окрім інших вимог просив стягнути з відповідача заборгованість за штрафами та пенею у розмірі 8 690,40 грн.

Разом з тим, умовами Договору не передбачено відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафів. Натомість п. 3.3. Договором передбачено пеню у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Разом тим, розрахунку заборгованості позивачем не надано.

Виходячи відсутності розрахунку заборгованості, в тому числі щодо пені та положень п. 3.3. Договору суд не може перевірити дату виникнення порушення зобов`язань ОСОБА_1 , а відтак не перевірити розрахунок нарахованої пені чи навести власний розрахунок обчислення пені.

Крім того, позивач, заявивши вимоги про стягнення заборгованості за штрафами та пенею у сумі 8690,40 грн, не зазначав розмір її складових частин, а лише вказав, що до неї входять штрафи та пеня.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки умовами договору не передбачено штрафів за порушення виконання зобов`язання, а суд на власний розсуд не може визначати розмір частки пені, як складової суми заборгованості, то колегія суддів вважає, що виходячи із черговості, заявлених позовних у позовній заяві, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафів та пені у розмірі 8689,03 грн.

Враховуючи те, що апеляційний суд визнав обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та частини відсотків, що підлягають стягненню з відповідача, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із скасуванням рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи при вирішенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками, відмовляючи в задоволенні позову неповно дослідив обставини справи, то у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду то за приписами ч. 13. ст. 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Платіжного доручення №729 від 29.10.2021 за подання позовної заяви ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» сплачено судовий збір в сумі 2 270,00 грн, що відповідає вимогам закону та згідно платіжного доручення №1297 від 19.01.2022 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 3 405,00 грн (а.с. 1, 117).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 819,97 грн, з яких 727,99 грн судового збору за подання позовної заяви та 1 091,98 грн за подання апеляційної скарги.

Крім того, із ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Відповідно до ч. 2 цієї статті, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зазначив про те, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 2 500,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позовної заяви долучено копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.10.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Адвокатським бюро «Альма Теміс»; копію Додаткової угоди №24 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.10.2021; копію Протоколу погодження видів правової допомоги та договірної ціни; копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 29.10.2021; копію рахунку на оплату правової допомоги від 29.10.2021; копію платіжного доручення №740 від 29.10.2021 про сплату ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» 2 500,00 грн за договором про надання правової допомоги від 19.10.2021; копію Довіреності від 18.10.2021, згідно якої адвокат Юхименко Ю.Ю. надає правову допомогу ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» у Ставищенському районному суді Київської області та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; (а.с. 53-64).

Докази на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач подав у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Як вказувалося вище, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції. Крім того, в судовому засіданні приймав участь представник ОСОБА_1 , однак матеріали справи не містять заперечень щодо заявленого позивачем розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

Також, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу долучив копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.10.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Адвокатським бюро «Альма Теміс»; копію Додаткової угоди №24 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.10.2021; копію Протоколу погодження видів правової допомоги та договірної ціни; копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 18.01.2022; копію рахунку на оплату правової допомоги від 19.01.2022; копію платіжного доручення №1300 від 19.01.2022 про сплату ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» 2 700,00 грн за договором про надання правової допомоги від 19.10.2021; копію Довіреності від 18.10.2021, згідно якої адвокат Юхименко Ю.Ю. надає правову допомогу ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» у Київському апеляційному суді та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 118-119, 131-144).

Відповідач, повідомлялась належним чином, однак заперечень проти розміру витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не надала.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 200,00 грн.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» - задовольнити частково.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 17 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Ідентифікаційний код в ; місцезнаходження: вул. Гната Хоткевича, буд. 12, офіс 177, м. Київ, 02094) заборгованість по кредиту у розмірі 10 589 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 54 коп. та заборгованість по відсоткам у розмірі 1 588 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят вісім) грн 43 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Ідентифікаційний код в ; місцезнаходження: вул. Гната Хоткевича, буд. 12, офіс 177, м. Київ, 02094) судовий збір у сумі 1 819 (одна тисяча вісімсот дев`ятнадцять) грн 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 200 (п`ять тисяч двісті) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець