Справа № 202/7878/21
Провадження № 2/202/901/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Кухтіна Г.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в м. Дніпрі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення із співвласника витрат,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом за результатом розгляду якого просила суд стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 21 779,00 грн., у рахунок компенсації витрат за оплату комунальних платежів та ремонтних робіт.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі а також треті особи, були співвласниками квартири АДРЕСА_1 . 30 березня 2021 року вказана квартира була відчужена на користь іншої особи. На момент продажу квартири існувала заборгованість за комунальні послуги у розмірі 84 716,27 грн. Вказану суму, а також ремонтні роботи у сумі 600,00 грн. по заміні стояку, було сплачено ОСОБА_1 та частково третіми особами. Наразі позивач до третіх осіб претензій не має, оскільки вони компенсували позивачу частину боргу за комунальні послуги та ремонтні роботи. В той же час відповідач, як співвласник квартири у минулому, відмовляється від компенсації позивачу частини комунальних послуг, що були у повному обсязі сплачені позивачем.

Повністю заперечуючи проти задоволення позову зі сторони відповідача надійшов відзив за змістом якого останній посилався на те, що він був власником частини вказаної квартири три місяці, а відтак за відповідний період він не міг отримати комунальні послуги на суму 21 779,00 грн. Крім того, посилався, що він передав позивачу суму у розмірі 22 000,00 грн. на погашення комунальних боргів.

Третіми особами подано письмові пояснення згідно змісту яких вони повністю підтримали позовні вимоги, просили задовольнити.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

30 березня 2021 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як продавцями та ОСОБА_5 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною 579 608,00 грн.

У відповідності до змісту вказаного правочину ОСОБА_3 належало 1/4 частка спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 вересня 2012 року та 1/4 частка спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 2018 року; ОСОБА_2 належало 1/4 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 12 січня 2021 року; ОСОБА_1 належало 1/4 частика спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 вересня 2012 року.

Пунктом 4.1. вказаного договору продавці гарантували, що усі платежі щодо утримання квартири сплачено.

У відповідності до розрахунку оплати за комунальні послуги (жил сервіс, вода, тепло, газ, екологія), підписаного ОСОБА_1 , судом вбачається, що з 24 грудня 2019 рік по 19 квітня 2021 рік: ОСОБА_1 сплатила 56 362, 27 грн., ОСОБА_3 1 200,00 грн., ОСОБА_4 28 954, ОСОБА_2 0 грн.

На підтвердження оплати комунальних послуг позивачем надано копії чеків та квитанцій.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Отже, як встановлено судом позивач, відповідач та ОСОБА_3 , у свій час, набули права власності на відповідні частки спірної квартири на різних підставах та за різних обставин. При цьому відповідач набув право власності на 1/4 частину спірної квартири пізніше усіх, а саме 12 січня 2021 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, суд вважає, що відповідач, прийнявши спадщину, набув право на частину квартири, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому він дійсно має належним чином утримувати майно, що належить йому.

Так, позивач просить стягнути з відповідача борг за комунальні послуги, в тому числі за період до моменту отримання ним свідоцтва про право на спадщину, а саме з 24 грудня 2019 рік.

В той же час, за положеннями ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі

В той же час, суду не було надано належних, достатніх та допустимих доказів наявності заборгованості (виписки, рахунку, тощо, листи, відповіді надавачів послуг) за вказаною квартирою на час прийняття/відкриття спадщини у виді 1/4 частини спірної квартири, успадкованої відповідачем. Вказані обставини позбавляють суд встановити яку саме суму боргу за комунальними послугами успадкував відповідач разом із 1/4 часткою квартири.

Компенсація комунальних платежів заявлена після отримання відповідачем свідоцтва про право власності на спадщину, також судом визнається такою, що не підтверджена жодним належним, достатнім та допустимим доказом (відсутністю виписки, рахунку, листи, відповіді надавачів послуг, тощо).

При цьому копії квитанцій про оплату комунальних послуг та наданий позивачем розрахунок не може бути доказом який відповідає ст.ст. 77-79 (достатність, достовірність, допустимість, належність), оскільки залежить виключно від волевиявлення та суб`єктивного розуміння позивача. Тим більше, що пунктом 4.1. договору купівлі-продажу від 30 березня 2021 року продавці гарантували, що усі платежі щодо утримання квартири сплачено, тоді як згідно розрахунку заборгованості за комунальними послугами по 19 квітня 2021 рік проводилась оплата за заборгованість по оплаті комунальних боргів.

Крім вищевикладеного позивачем не надано доказів обставин співвласництва ОСОБА_4 щодо спірної квартири.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи встановлені судом у справі обставини, а також норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ), про стягнення із співвласника витрат.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін