ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3748/22 Справа № 185/7417/21 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкова М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2021 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2021 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти в розмірі 4000,00 грн. Окремою підставою для визначення розміру аліментів є погіршення здоров`я ОСОБА_2 , наслідком чого є витрати на лікування, що вплинуло на матеріальне становище ОСОБА_2 . Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позивачем було встановлено, що відповідач з 30.03.2021 року перебуває на обліку Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області та отримує страхові виплати. Зазначене свідчить, що матеріальний стан відповідача покращився у зв`язку із отриманням страхових виплат і не витрачає кошти на своє лікування.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення - задоволено частково.

Змінено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2021 року по справі №185/8602/20 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 4000,00 грн. до 1/6 всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року по цивільній справі №185/7417/21 за позовом ОСОБА_2 про збільшення аліментів та зміну способу їх стягнення, задовольнивши позовні вимоги повністю.

Збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача ОСОБА_2 , що стягуються на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 07.06.2021 року по справі №185/8602/20 на мою користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 4000грн. До 1/4 частини всіх доходів позивача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду в цій частині законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити в силі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року по цивільній справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року по цивільній справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення залишити без задоволення.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 4000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 07 червня 2021 року.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення повноліття.

Кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 СК України).

Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Як було встановлено Дніпровським апеляційним судом в постанові від 07 червня 2021 року (справа № 185/8602/20), ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, має хронічне обструктивне захворювання легень 1 ст., групи А, фаза неповної ремісії, двобічний плечелопатковий періартроз, двобічний артроз ліктьових і колінних суглобів.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Згідно довідки про доходи, наданої Павлоградським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, відповідач з квітня 2021 року по листопад 2021 року отримав соціальні виплати в сумі 175990,50 грн. Також, відповідно до довідки Вих. 164 від 13.12.2021 року, відповідач знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області і отримав пенсію за віком з січня 2021 року по грудень 2021 року в сумі 166375 грн.

З урахуванням зазначеного,задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції правильно та обґрунтовановрахував, що позивач має хронічне захворювання, має постійний дохід, а тому вважав, що позовні вимоги слід задовольнити частково, змінивши розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 4000,00 грн. до 1/6 всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Посилання апелянта, що оскільки доходи ОСОБА_2 на теперішній час збільшилися у зв`язку з отриманням страхових витрат, у тому числі щомісячної, а також ОСОБА_2 отримує страхові виплати на медичну допомогу в разі потреби в лікуванні і не витрачає окремо кошти на лікування у зв`язку з станом свого здоров`я, колегією судів не приймається до уваги, оскільки відповідач отримує вказані виплати по причині необхідності відновлення , реабілітації та підтримання здоров`я.

Крім того акцент апелянта що, відповідач не витрачає окремо кошти на лікування не підтверджено жодним чином та є припущенням.

Відповідно ч. 6. ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В той же час збільшення доходу відповідача за рахунок виплат Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області стоїть у прямому зв`язку з погіршенням здоров`я відповідача та сплямоване на його підтримання.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції не врахував стан здоров`я ОСОБА_3 а саме: ї6й встановлено діагноз Вегетативна дисфункція по ваготонічному типу, у зв`язку з чим вона спостерігається у лікаря невролога та кардіолога та підтверджена відповіддю на інформаційний запит позивача, колегією відхиляється оскільки позовна заява не містить вказаної відповіді.

Крім того колегія судів зазначає, що позивач не позбавлена права на отримання додаткових витрат на утримання дитини відповідно до ч.1. ст. 185 СК України, відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), якщо дитина ОСОБА_3 спостерігається у лікарів невролога та кардіолога та дійсно потребую додаткових витрат.

Інші доводи апелянта зводяться до не згоди з розміром моральної шкоди визначеної позивачем у заяві на направленій відповідачу, яка зафіксована умовами договору.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова