Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2022 Справа №607/1464/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Бублінської О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Заводовська Марія Любомирівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 25 липня 2010 року.) вступила у зареєстрований шлюб із відповідачем ОСОБА_2 . У шлюбі народилося двоє синів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року розірвано шлюб між нею та відповідачем. Неповнолітні сини проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо та не надає матеріального утримання неповнолітнім дітям. При цьому, молодший син ОСОБА_6 хворіє, діагноз «ДЦП. Спастичний тетрапарез», у зв`язку із чим у нього встановлено інвалідність. Так, позивачка вказує, що відповідач проживає та працює за кордоном, отримує стабільний дохід, є особою молодого працездатного віку та не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, а тому вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дітей у сумі по 4000 гривень, щомісячно на кожну дитину. За вказаних обставин просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак, її представник адвокат Заводовська М. Л. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У заяві вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просила задоволити їх у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачка не висловила заперечень проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вступили у зареєстрований шлюб 25 липня 2010 року.

Від шлюбу рін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №53 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 12 січня 2012 року видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1452.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2020 року, ухваленим у цивільній справі №607/20855/19 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Неповнолітні діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають разом із матір`ю позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується Довідкою №б/н, виданою 17 січня 2022 року Приватним підприємством «Східний масив».

У вказаній довідці також зазначено, що власником вказаної квартири є ОСОБА_2 , який зареєстрований у вказаному житлі, однак не проживає, згідно акту обстеження від 17 січня 2022 року.

Малолітній син сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю, підгрупи А, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради.

Як убачається із Медичного висновку №215 про дитину-інваліда віком до 18 років, виданим ЛКК Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наявне захворювання, яке відповідає розділу І пункту 2 підпункту 21 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року №454/471/516.

Із довідки №420, виданої Медичним центром «ТОВМЕД» ТОВ «ТОВМЕД» слідує, що дитині ОСОБА_4 10 березня 2021 року було проведено операцію «Фібротомія пошкоджених м`язів на всіх проблемних сегментах».

Як убачається із копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 , виданого 23 січня 2018 року на ім`я ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_2 періодично перетинає державний кордон України. У вказаному паспорті наявні також відмітки про відкриття віз на виїзд у Республіку Польща.

Згідно долученого позивачкою роз`яснення, перекладеного зі словацької на українську мову, виданого Відділенням іноземної поліції Поліцейського відділку Прешова Дирекції прикордонної і іноземної поліції Прешова Управління прикордонної і іноземної поліції Президіуму поліцейського відділку від 20 серпня 2021 року, ОСОБА_2 скасовано тимчасове перебування та зобов`язано виїхати із Словацької республіки до 30 днів з моменту набуття чинності рішення.

Також, позивачкою долучено перекладене зі словацької на українську мову нагадування про банківську заборгованість, із якого убачається, що у відповідача ОСОБА_2 наявна заборгованість перед банком «Tatra banka» у розмірі 38,85 євро та 14,65 євро.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження доводів про отримання відповідачем доходу за кордоном, сам факт про перетину державного кордону не свідчить про працевлаштування відповідачем за кордоном.

Крім цього, суд критично сприймає надані позивачкою квитанції про оплату комунальних послуг, оскільки платником вказаних послуг у даних квитанція зазначено саме відповідача ОСОБА_2 .

Також, суд не приймає долучені позивачкою копії квитанції про придбання продуктів харчування та товарів побутового вжитку, оскільки вказані копії не підтверджують факт придбання саме позивачкою зазначених у них товарів, а також факт того, що дані товари придбавалися для неповнолітніх дітей сторін.

Разом із тим, відповідачем ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин та пред`явлених позовних вимог.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, беручи до уваги те, що малолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 хворіє та у нього встановлено інвалідність підгрупи А, враховуючи, що відповідач є молодою особою працездатного віку, не надав суду доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем він не спроможний надавати матеріальне утримання своїм неповнолітнім дітям, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, а тому із відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 26 січня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 81, 89,141, 264, 265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Заводовська Марія Любомирівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 26 січня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 992,40 гривень судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення суду 25 квітня 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка