пр. №2/336/85/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Галущенко Ю.А., за участю секретаря судового засідання Олексієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, на обґрунтування якого вказала, що на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва № 4034 від 24.04.1996 року ОСОБА_4 (бабуся позивача), ОСОБА_5 (дідусь позивача) та ОСОБА_6 (дядько позивача) належала квартира АДРЕСА_1 . Питання про визначення часток у спільній сумісній власності у встановленому законом порядку між співвласниками не вирішувалося. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті у встановлений законом строк до нотаріальної контори з приводу отримання спадщини у вигляді 1/3 частини зазначеного вище житлового приміщення звернулася ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (по 1/6 частині). Таким чином, після отримання 1/3 (по 1/6 кожний) частини спадкового майна, яке відкрилося після померлого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_4 є власниками Ѕ частини за кожним (1/3 частина від приватизації + 1/6 спадок після смерті померлого = 2/6 +1/6=3/6=1/2). 04.05.2007 року ОСОБА_4 уклала договір дарування 1/6 частини спірного житлового приміщення з ОСОБА_7 (№1026). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після його смерті єдиним спадкоємцем І черги була ОСОБА_4 , яка прийняла спадкове майно у вигляді Ѕ частини квартири у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, однак свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_6 не отримала. З наведеного виходить, що ОСОБА_4 успадкувала після смерті сина ОСОБА_6 Ѕ частину житлового приміщення АДРЕСА_1 та стала власником 5/6 частин зазначеного вище житлового приміщення. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Після її смерті спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_2 (отримав 5/12 частин), ОСОБА_8 (мати позивача) та ОСОБА_9 (отримали по 5/24 частин кожна) у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця спадкоємці були непрацездатні за віком, і мали право на обов`язкову частку у спадщині. Усі спадкоємці у визначений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оформити її не встигли через смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 . Після смерті ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача, позивач є спадкоємцем ІІ черги у відповідності до вимог ст. 1262 ЦК України, однак оформити спадщину не має можливості, оскільки спадкодавець не зареєстрував право власності в державних органах у встановленому порядку. В спадковому приміщенні позивач фактично проживає з січня 2012 року без реєстрації, що підтверджується актом від 25.04.2019 року, складеного за участю голови ОСББ Фенікс 17а. Позивач взята на облік за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо-переміщена особа 06.09.2017 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 та роз`яснено право для встановлення або певних фактів або визнання права власності.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, наданий відповідачам строк для подання відзиву. Також задоволено клопотання позивача та витребувано з П`ятої запорізької державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_6 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_8 , смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На виконання ухвали від 05.10.2020 року з П`ятої запорізької державної нотаріальної контори надійшли копії спадкових справ № 40 за 2016 рік після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та № 119 за 2018 рік після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 . Також повідомлено, що спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 не заводилася, до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися.

Ухвалою суду від 18.01.2021 року підготовче провадження у справі було закрито, призначено справу до судового розгляду.

09.03.2021 року представником ОСОБА_3 адвокатом Литвинець Ю.В. подано клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_3 , як правонаступника відповідача ОСОБА_9 , через смерть останньої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою суду від 22.04.2021 року замінено у справі первісного відповідача ОСОБА_9 правонаступником ОСОБА_3 .

12.05.2021 року представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Литвинець Ю.В. було подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність, обґрунтовуючи тим, що будь-яких відомостей про порушення відповідачем прав позивача позовна заява не містить, позивачем не надано належних та допустимих доказів проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула,була повідомлена про дату,час та місце судового засідання шляхом направлення СМС-повістки, яка доставлена завчасно,про що у справі наявна довідка про доставку СМС,що не перешкоджає розгляду справи без її участі відповідно до ст.223 ч.3 п.1 ЦПК України.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 24.04.1996 року Шевченківською районною адміністрацією, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Питання про визначення часток у спільній сумісній власності у встановленому законом порядку між співвласниками не вирішувалося. Оскільки Законом № 2482-ХІІ (2482-12) не визначено умов, за яких один із членів сім`ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі, то частка кожного є рівною. В даному випадку по 1/3 частини кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 .

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_5 , яке складалося, зокрема, з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 24.04.1996 року, та зареєстрованого в ЗМБТІ 15.05.1996 року в реєстровій книзі №236 за реєстровим № 36374, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро інвентаризації 06.03.2003 року за № 125625, є його дружина ОСОБА_4 та його син ОСОБА_6 , в рівних частках кожний ( по 1/6), що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Чирва Л.А., зареєстрованим в реєстрі за № 4-856.

Таким чином, після отримання частини спадкового майна, ОСОБА_6 і ОСОБА_4 стали власниками Ѕ частини кожний квартири АДРЕСА_1 (1/3 частина від приватизації + 1/6 спадок після смерті ОСОБА_5 = 2/6 +1/6=3/6=1/2).

04.05.2007 року ОСОБА_4 подарувала малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від імені якої діяли ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , належну дарувателю 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., що підтверджується копією Договору дарування від 04.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1026, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14608368 від 18.05.2007 року.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Запоріжжя, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_2 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 22.12.2012 року, актовий запис № 7219.

Після його смерті єдиним спадкоємцем І черги була ОСОБА_4 , яка відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України успадкувала після смерті сина ОСОБА_6 Ѕ частин житлового приміщення АДРЕСА_1 та стала власником 5/6 частин зазначеного вище житлового приміщення.

Згідно інформації державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. від 08.01.2021 року № 28/02-14/40-16, 119-18, спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 в П`ятій Запорізькій державній нотаріальній конторі не заводилася, а була заведена у 2013 році приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О. (спадкова справа № 58).

ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Запоріжжя померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_3 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 05.11.2015 року, актовий запис № 6518.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 27.09.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О., яким на випадок своє смерті заповіла все належне їй майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося,та все що належало їй на день смерті і на що вона мала право за законом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Як встановлено судом з витребуваних копій матеріалів спадкової справи № 40-2016 заведеної 16.09.2016 року після смерті ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини після її смерті до нотаріальної контори зверталися ОСОБА_2 , ОСОБА_8 (донька померлої) та ОСОБА_3 (як опікун від імені недієздатної підопічної ОСОБА_9 ), які отримали по 5/24 частин кожний у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця , спадкоємці були непрацездатні за віком, і мали право на обов`язкову частку у спадщині, однак оформити спадщину не встигли.

ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 , її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (свідоцтво про народження НОМЕР_4 , видане повторно 09.12.2015 року відділом реєстрації актів Саратовської області).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого 13.02.1971 року Будинком урочистої реєстрації шлюбів м. Запоріжжя, 13.02.1971 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_13 і ОСОБА_12 . Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_14 .

06.09.1979 року шлюб між ОСОБА_13 і ОСОБА_15 було розірвано. Після розірвання шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_16 » (свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_6 від 11.10.1979 року).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_7 , виданого 23.05.1980 року Орджонікідзевським відділом РАЦС м. Запоріжжя, 23 травня 1980 року було укладено шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_18 ».

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_8 , виданого 04.06.1984 року Нахимівським відділом РАЦС м. Севастополь, 04 червня 1984 року було укладено шлюб між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_21 ».

ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Запоріжжя померла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 15 вересня 2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

ОСОБА_22 народилася ІНФОРМАЦІЯ_13 в м. Запоріжжя, її батьками вказані ОСОБА_13 та ОСОБА_15 (свідоцтво про народження НОМЕР_10 , видане повторно 15.08.1984 року відділом РАЦС Шевченківського райвиконкому м. Запоріжжя).

У зв`язку з укладенням шлюбу 02.12.1988 року з ОСОБА_23 , позивач ОСОБА_22 змінила прізвище на « ОСОБА_24 » (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 10.06.2014 року).

Як встановлено судом з витребуваних копій матеріалів спадкової справи № 119-2018 заведеної 28.03.2018 року після смерті ОСОБА_8 , до нотаріальної контори звернулася її донька ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після її смерті, та проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом.

Згідно матеріалів спадкової справи інших спадкоємців, які б мали право на прийняття спадщини за законом, згідно ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України немає, заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався.

Постановою державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Кисельовою В.В. від 17.04.2018 року (№1188/02-31/ на № 1726/02-31 від 17.04.2018) ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_8 , через те, що вона на час смерті матері постійно з нею не проживала (Довідка № 04-42/3-7/909 від 28.03.2018, видана Департаментом реєстраційних послуг), а також через пропущення строку для прийняття спадщини.

Ринкова вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , згідно Висновку про дійсну вартість нерухомого майна станом на 13.05.2019, становить 321 821,00 грн. (без ПДВ), величина 5/12часток дійсної ринкової вартості об`єкта оцінки склала: 134 092,08 грн.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_11 , виданого 27 січня 1998 року Ленінським РВ УМВС України в м. Севастополі, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , уродженки м. Запоріжжя, з 30.06.2011 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до Акту про фактичне проживання від 2019 року,складеного головою «ОСББ «Фенікс 17а» Чижевською І.В., та засвідченого свідками ОСОБА_25 , ОСОБА_26 і ОСОБА_27 , за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 2012 року по теперішній час постійно проживала та проживає ОСОБА_1 .

Згідно довідки № 08, виданої 20.04.2019 року головою правління ОСББ «Фенікс 17А» І.В.Чижевською, також зазначено, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, в довідці Про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06 вересня 2017 року № 13791, виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , зазначено, що її фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_2 .

У статті 1216 ЦК України закріплено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також, згідно з п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.06.2019 року № 04-07/3/9275, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з 09.01.2003 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, фактом проживання разом з ОСОБА_8 з 2012 року по 14 вересня 2017 року ОСОБА_1 прийняла спадщину. Через пропущення позивачем строку на прийняття спадщини та відсутність у позивача офіційної реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ., нотаріус не визнає факт проживання позивача разом з спадкодавцем на момент смерті останньої, а тому позивач потребує судового захисту своїх спадкових прав.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (редакції на момент виникнення і існування правовідносин) передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції станом на момент виникнення і існування правовідносин) не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Аналогічні правові висновки викладені в Постанові ВСУ від 22.09.2021 року в справі № 227/3750/19.

Із дослідженим документів, які є належними і допустимими судом достовірно встановлено, що на момент відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_8 мала право на 5/24 частин житлового приміщення АДРЕСА_1 , як на майно, яке вона прийняла у спадщину після смерті ОСОБА_4 , але не встигла зареєструвати право власності в державних органах у встановленому порядку.

Позивач ОСОБА_1 є єдиним звісним спадкоємцем за законом після смерті матері і на момент її смерті проживала із нею, у зв`язку з чим та на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Таким чином, позивачем був доведений факт її постійного проживання із спадкодавцем на момент її смерті, а отже підтверджено прийняття нею спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Також, позивачем підтверджено її право на спадкування 5/24 частин спадкового майна по АДРЕСА_2 за законом і належність померлому спадкового майна, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1233, 1234, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,12,13,77-81, 141, 259, 263-265, ЦПК України, суд

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15 , з 2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_15 за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_8 , на 5/24 частин квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України, зазначаються наступні відомості:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , рнокпп НОМЕР_12 , проживає: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , рнокпп НОМЕР_13 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , рнокпп НОМЕР_14 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.А.Галущенко