ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/28248/21

Провадження № 22-ц/4820/1176/22

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/28248/21 за апеляційною скаргою Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, керуючись суд

в с т а н о в и в :

В листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, та уточнивши позовні вимоги, просила суд ухвалити рішення, яким поновити її на роботі, на посаді головного співробітника відділу з координації наукових заходів, міжнародного співробітництва та грантової діяльності науково-дослідної частини у Хмельницькому університеті управління та права імені Леоніда Юзькова, стягнути на її користь середньою заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 04 листопада 2021 року по 21 лютого 2022 року в розмірі 27 058 грн. 84 коп.

В обґрунтуванні своїх вимог вказувала, що працювала у Хмельницькому університеті управління та права імені ОСОБА_2 на посаді головного наукового співробітника відділу з координації наукових заходів, міжнародного співробітництва та грантової діяльності науково-дослідної частини університету з 01.12.2016 року. Починаючи з 18 січня 2021 року їй було встановлено неповний робочий день (4 години) із розрахунку 0,5 ставки займаної посади з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.

Наказом першого проректора № 618-к від 03 листопада 2021 року на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи, згідно з п. 2 ст. 147 КЗпП України.

Наказом ректора університету № 629-к від 04 листопада 2021 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади з 04 листопада 2021 року відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул.

Позивачка вказувала, що звільнення є незаконним, оскільки, відсутність її на роботі була обумовлена поважними причинами, які знаходились поза її впливом.

Так, 21 вересня 2021 року вона соматично почувалась вкрай погано, відчувала сильні болі в ротовій порожнині, мовлення було утруднене, тому звернулась до КП «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» до свого лікаря загальної практики - сімейного лікаря ОСОБА_3 . Лікарем була встановлено захворювання роту/язика/губ та хвороба слинної залози. Ступінь тяжкості кваліфікувався як середній, а тип захворювання як гостре. За наслідками обстеження лікар направила позивачку на консультацію до стоматолога-хірурга.

Враховуючи зазначене, а також те що її стан здоров`я погіршувався, ОСОБА_1 попередила свого керівника про можливе перебування на лікарняному в період 23 та 24 вересня 2021 року.

22 вересня 2021 року, після завершення робочого дня, позивачка звернулась до НМФ «Авіценна». Лікарями був встановлений діагноз: сіалолітіаз (слинокам`яна хвороба) та виявлений камінь розміром 5x5x5 мм у під`язиковій ділянці, який операційним шляхом під анестезією був видалений. Лікарями НМФ «Авіценна» на наступний день, тобто 23 вересня 2021 року, був призначений післяопераційний огляд.

23 вересня 2021 року післяопераційний огляд був проведений, за підсумками якого встановлено загострення стану здоров`я, зокрема підвищенням температури тіла до 38,3оС.

24 вересня 2021 року лікарями НМФ «Авіценна» було проведено повторний огляд, під час якого встановлена температура тіла 37.3 оС. Рекомендації в післяопераційний період збережені. Післяопераційні огляди також проводились 25, 27 вересня та 03 листопада 2021 року.

Вищезазначені обставини підтверджені належними і допустимими доказами, які є такими відповідно до ухвали Верховного Суду України від 31 жовтня 2002 року у справі № 6-10006кс02. Зокрема, документи медичних закладів були долучені до позовної заяви та підтверджують стан її здоров`я у двадцяті числа вересня 2021 року підтверджують причини її відсутності на роботі як поважні та такі, що є об`єктивними, незалежними від її волі, які повністю виключають її вину.

Проте, посадові особи відповідача, які застосували до неї дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи, на це уваги не звернули, хоча позивачка послідовно зазначала про це: в пояснювальній записці від 28 вересня 2021 року та на засіданні дисциплінарної комісії 04 жовтня 2021 року, як підстава невиходу на роботу, про який вона заздалегідь повідомила свого керівника ОСОБА_4 .

Отже, посилаючись на вищезазначені обставини, просила задоволити її позовні вимоги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року вказаний позов було задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на роботі у Хмельницькому університеті управління та права імені Леоніда Юзькова на посаді головного наукового співробітника відділу координації наукових заходів, міжнародного співробітництва та грантової діяльності науково-дослідної частини.

Стягнуто з Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова на користь ОСОБА_1 27 058 грн. 84 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з вирахуванням обов`язкових податків та зборів.

Стягнуто з Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова в дохід держави 1 816 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 7 678 грн. 86 коп. з вирахуванням обов`язкових податків та зборів піддано негайному виконанню.

Хмельницький університет управління та права імені ОСОБА_2 не погодився із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, вирішуючи спір, суд не вірно застосував норми матеріального права, зокрема, невірно трактував п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» щодо поняття прогулу.

Дні 23, 24 вересня 2021 року позивачу не визначалися як дні відгулу, вирішуючи спір, суд не взяв до уваги, що сама позивачка визнала факт самовільного використання днів відгулів, що вважається прогулом.

Також зазначає, не відповідають жодному розпорядчому акту адміністрації закладу та не узгоджені з керівником відпрацювання ОСОБА_1 повних робочих днів 20 та 21 вересня 2021 року.

Апелянт вказує, що додані до позовної заяви медичні документи, фактично, суперечать змісту пояснювальної записки ОСОБА_1 від 29 вересня 2021 року. Оскільки при наданні керівництву закладу у вересні пояснень усних та письмових не вказала про звернення до різних медичних установ та не надала жодних медичних документів, зокрема, і на засіданні дисциплінарної комісії. Фактично причини її відсутності пояснювала лише, тим, що відпрацювала 20 годин робочого тижня пропорційно займаній 0,5 ставки у попередні дні, а саме 20 та 21 вересня 2021 року, тому і не з`явилася на роботі 23 та 24 вересня 2021 року.

Також, на думку апелянта, є сумніви щодо обставин невідкладності медичної допомоги, на отримання якої посилається ОСОБА_1 , зокрема, чи дійсно це була невідкладна медична допомога.

Вважає, такими, що не відповідають дійсності твердження позивачки, що «отримувала невідкладну медичну допомогу протягом двох днів підряд» в стоматологічній клініці «Авіцена». Оскільки на момент проведення дисциплінарного розслідування та накладення дисциплінарного стягнення позивачка не могла навіть назвати комісії приблизні години перебування клініці, а також не надала пояснень яку саме «невідкладну» допомогу отримувала безперервно протягом 8 робочих годин, 2 дні підряд.

Отже, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вважає законним і обґрунтованим рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що суд вірно встановив дійсні обставини справи, прийнявши до увагу медичну документацію та прийшов до вірного висновку, що її стан здоров`я був перешкодою для її присутності на робочому місці та виконанню посадових обов`язків. Відповідно, суд вірно визнав стан здоров`я поважною причиною відсутності на робочому місці.

Щодо доводів апеляційної скарги, про самовільне використання днів відгулів і про те, що вона наголошувала про це в поясненнях, то ОСОБА_1 зауважує, що ніяким чином не пов`язувала наявність відгулів з її відсутністю на робочому місці та не посилалася на наявність відгулів як на причину відсутності на роботі.

Також вказує, що є безпідставною думка апелянта стосовно невідкладності медичної допомоги, оскільки ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не вказувала про необхідність невідкладної допомоги. Нею стверджується те, що відсутність на роботі обумовлена поважними причинами. А невідкладна допомога не є тотожним поняттям поважним причинам відсутності на робочому місці.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що з 01.12.2016 року ОСОБА_1 працювала на посаді головного наукового співробітника відділу координації наукових заходів, міжнародного співробітництва та грантової діяльності науково-дослідної частини Хмельницького університету управління та права імені Леонда Юзькова.

21 вересня 2021 року позивачка звернулась до КП «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» до лікаря загальної практики - сімейного лікаря ОСОБА_3 , якою було встановлено наявність у позивачки захворювання роту/язика/губ та хвороба слинної залози.

В цей же день сімейний лікар направила позивачку на консультацію до стоматолога-хірурга.

Також в цей же день позивачка попередила свого керівника ОСОБА_4 про намір перебувати на лікарняному з 23 вересня 2021 року.

22 вересня 2021 року після завершення свого робочого дня, позивачка згідно направлення лікаря звернулась до медичної установи - НМФ «Авіценна».

Лікарем НМФ «Авіценна» ОСОБА_1 був встановлений діагноз: сіалолітіаз (слинокам`яна хвороба) та виявлений камінь розміром 5x5x5 мм у під`язиковій ділянці, який того ж дня 22 вересня 2021 року операційним шляхом під анестезією був видалений та призначено на наступний день, тобто 23 вересня 2021 року, післяопераційний огляд.

23 вересня 2021 року післяопераційний огляд був проведений, за підсумками якого встановлено загострення стану здоров`я позивачки, зокрема, підвищенням температури тіла до 38,3оС, проведена медикаментозна обробка та призначено медикаментозне лікування. Рекомендовано спокій, уникнення фізичних навантажень, обмеження мовної діяльності.

24 вересня 2021 року лікарем НМФ «Авіценна» було проведено повторний огляд, під час якого встановлена температура тіла 37.3 оС. Рекомендації в післяопераційний період збережені.

Згідно відповіді на адвокатський запит № 1 від 14.02.2022 року, ТОВ НМФ «Авіценна» не наділена повноваженнями з питань проведення експертизи з тимчасової втрати працездатності з видачею листків непрацездатності, а тільки надає довідки довільної форми для пред`явлення за місцем вимоги пацієнтів про проходження лікування.

Наказом № 535/21 від 28 вересня 2021 року ректора Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова було призначено проведення службового розслідування обставин відсутності на робочому місці 23-24 вересня 2021 року ОСОБА_1 .

У своїй пояснювальній записці від 28.09.2021 року ОСОБА_1 , пояснила, що 23.09.2021 року та 24.09.2021 року отримувала медичну допомогу.

Наказом Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова від 03.11.2021 року № 618-к за грубе порушення трудової дисципліни, а саме, відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 23 та 24 вересня 2021 року, застосовано до ОСОБА_1 згідно з п. 2 ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Наказом Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова від 04.11.2021 року № 629-к ОСОБА_1 було звільнено з 04 листопада 2021 року з займаної посади головного наукового співробітника відділу з координації наукових заходів, міжнародного співробітництва та грантової діяльності науково-дослідної частини університету, за прогул без поважних причин.

Вказані обставини підтверджуються повідомленнями та електронними направленнями КП «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», повідомленням та довідками з ТОВ НМФ «Авіценна», медичною карткою хворого, матеріалами службового розслідування, наказами тощо,

Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, тому суд вирішує питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, виходячи з конкретних обставин і враховуючи будь-які докази з числа передбачених статтею 76 ЦПК України. При цьому відсутність працівника на роботі за станом здоров`я може підтверджуватися не лише листком непрацездатності, а й довідкою медичної установи, випискою з медичної карти амбулаторного хворого, а також показаннями свідків чи іншими доказами.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що непрацездатність ОСОБА_1 через хворобу у робочі дні, а саме 23 та 24 вересня 2021року, які відповідачем були визнані прогулом без поважних причин, була доведена позивачем належними та допустимими доказами.

Встановивши незаконність звільнення позивача з роботи, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , розрахованому з дотримання положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Доводи апеляційної скарги, що сама позивачка визнала факт самовільного використання днів відгулів, що вважається прогулом, медичні документи, фактично, суперечать змісту пояснювальної записки ОСОБА_1 від 29 вересня 2021 року, остання у поясненнях не вказала про звернення до різних медичних установ та не надала жодних медичних документів, та є сумніви щодо обставин невідкладності медичної допомоги позивачці, слід відхилити.

Судом достеменно встановлено, що позивачка була відсутня на роботі 23, 24 вересня 2021 року з поважних причин через хворобу, а вказані доводи апелянта жодним чином не спростовують даного факту, а стосуються лише дій та пояснень позивачки при проведенні службового розслідування.

При цьому у своїй пояснювальній записці від 28.09.2021 року під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 вказала, що 23.09.2021 року та 24.09.2021 року отримувала медичну допомогу, що спростовує відповідні протилежні твердження апелянта.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що в апеляційній скарзі апелянт сам вказав, що 22 вересня 2021 року позивачка попередила свого керівника ОСОБА_4 про намір перебувати на лікарняному з 23 вересня 2021 року, тобто повідомляла посадових осіб установи про можливу відсутність на роботі через хворобу.

При цьому колегія суддів вважає, що відсутність листка непрацездатності, який підтверджував би поважність причини невиходу позивача на роботу не може бути підставою для відмови в позові, оскільки законодавством не визначено виключного переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, тому судами вирішується питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, виходячи з конкретних обставин справи.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № 662/820/17 та від 07 вересня 2020 року в справі № 580/1658/19.

Самі по собі аргументи апеляційної скарги про те, що немає поважних причин відсутності позивача на роботі в зазначений вище період не спростовують висновків суду, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2022 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова