КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 359/6440/21

номер провадження №22-ц/824/5290/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника державного підприємства обслуговування повітряного руху України Перевезенцева Сергія Миколайовича

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року /суддя Борець Є.О./

у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства обслуговування повітряного руху України, регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро» державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи: Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних працівників», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації радіонавігації і зв`язку України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог (а.с.35-53 т.2) просив визнати незаконним та скасувати наказ адміністративного директора ДП «Украерорух» №889/о від 22 червня 2021 року, поновити позивача на посаді інженера з пожежної безпеки та цивільного захисту 1-ї категорії фахівців з окремих напрямів діяльності РСП «Київцентраеро» з 22 червня 2021 року, а також стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 25000 гривень.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ адміністративного директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №889/о від 22 червня 2021 року, яким ОСОБА_1 було звільнено з роботи за скороченням штату працівників, на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України з 22 червня 2021 року на посаді інженера з пожежної безпеки та цивільного захисту 1-ї категорії фахівців з окремих напрямів діяльності регіонального структурного підрозділу «Київцентраеро». Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 134720 гривень 87 копійок та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди в більшому розмірі відмовлено. Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 1397 гривень 21 копійки. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. /т. 2 а.с. 227-233/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник державного підприємства обслуговування повітряного руху України Перевезенцев С.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема, не враховано тимчасове припинення функціонування РСП «Кримаерорух» у зв`язку з окупацією території АР Крим. Фактичне розташування підрозділу залишилось на території не підконтрольній Україні, що свідчить про відсутністю, починаючи з 2014 року, організаційних та технологічних умов для здійснення господарської діяльності РСП, у зв`язку із незаконним захопленням режимної території Центр ОПР регіонального структурного підрозділу «Кримаерорух» Украероруху Російською Федерацією. Наголошував також і на тому, що докази отримання заяв позивача про переведення у матеріалах справи відсутні, а отже, висновки суду першої інстанції про ухилення від їх розгляду хибні. Щодо рішення профспілки, вказував, що розгляд подання відповідача носив формальний характер, а саме рішення не містить деталізованого правового обґрунтування. Воно не містить мотивованого правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення, порушення роботодавцем вимог трудового законодавства при звільненні позивача. Судом першої інстанції також не розглядалось питання правомочності засідання профспілкового комітету та законності прийнятого ним рішення. Щодо висновків суду першої інстанції про відсутність доказів про сприяння відповідачем працевлаштування позивача, вказував, що в матеріалах справи містяться переліки вакантних посад відповідача та його регіональних структурних підрозділів, які формувалися у різні дати надавались позивачу у різний час, в період проведення процедури скорочення штату, а тому, відповідач є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України. Щодо стягнення моральної шкоди, вказував, що позивач, пред`явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Улибіна В.О. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу та клопотала про поновлення строків на його подачу через воєнний стан. Вказувала, що згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП «Украерорух» має відокремлені підрозділи, а тому, в розумінні ст. 49-2 КЗпП України, відповідач був зобов`язаний надати увесь перелік вакантних посад по усім структурним підрозділам та апарату управління Украероруху. В установленому законом порядку, починаючи з березня 2014 року відповідач не припинив діяльність РСП «Кримаерорух». Таким чином, суд першої інстанції правомірно встановив порушення відповідача в частині ненадання вакансій в усіх структурних підрозділах Украероруху, і у РСП «Кримаерорух», що призвело до порушення ст. 49-2 КзПП України. До позовної заяви були додані копії заяв на переведення на посади провідного інженера, заступника начальника та начальника відділу внутрішньої та економічної безпеки ДП «Украерорух», датовані 06.05.2021. За свідченнями позивача - ОСОБА_1 вищевикладені заяви на переведення у кількості 3 штуки були здані у відділ кадрів. Про обставини їх не розгляду вказує і профспілка, членом якої є позивач. Вказувала, що підставами для ненадання згоди на його звільнення були виявлені порушення адміністрацією Украероруху, а саме порушення принципів викладених в Кадровій політиці Украероруху, затвердженої наказом № 582 від 16.06.2020; порушення процедури відбору персоналу при переведенні, прийнятті на роботу, затвердженої наказом Украероруху від 26.06.2020 № 641; порушення ст. 42 КзПП України; порушення Закону України «Про звернення громадян » в частині не розгляду заяв від 06.05.2021 ( на посади начальника та заступника начальника відділу внутрішньої безпеки). Правомочність профспілки у прийнятті її рішення не заперечувалося відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, не висловлені такі заперечення і щодо кількісного складу профспілки, щодо голосування профспілки відносно ОСОБА_1 , а отже апеляційна скарга обґрунтована тими обставинами, які не були предметом розгляді в суді першої інстанції. Окремо наголошувала, що ОСОБА_1 є батьком багатодітної родини з урахуванням гарантій КЗпП України ( п. 1 ч. 2 ст. 42 КзпП України) мав переважне право на залишенні на роботі, крім того має більш ніж 10 років безперервного стажу в Украерорусі, що є додатковою підставою для переважного права на залишення на роботі. З урахуванням вищевикладеного, доводи викладені в апеляційні скарзі не знайшли свого документального підтвердження, апелянт не навів підтверджених фактів порушення судом першої інстанції норм матеріального та /або процесуального права, а тому рішення прийняте судом є законним та обґрунтованими.

При розгляді справи в порядку письмового провадження, апеляційним судом враховано положення ч. 1 ст. 369 ЦПК України про те, що щодо письмового провадження за наявними у справі матеріалами можуть бути застосовані судами апеляційної інстанції лише в разі, якщо позивачем заявлені виключно вимоги майнового характеру й розмір ціни позову є меншим від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Якщо ж у справі наявні вимоги немайнового характеру, то розгляд такої справи в суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Така правова позиція висловлена у постанові

ВС від 19 січня 2022 року у справі № 331/3298/20.

Разом з тим, у даній справі виник трудовий спір, який апеляційним судом розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін у порядку п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України як такий, що є трудовим.

Крім того, сторони справи обмінялись позиціями - апеляційною скаргою та відзивом на неї, не заявляли клопотання про слухання справи з їх викликом, а тому, апеляційний суд вважає, що в умовах введеного в Україні воєнного стану, в даному випадку, розгляд справи доцільний в порядку письмового провадження, чим не буде порушено право сторін представляти свої інтереси як учасників справи в умовах, передбачених процесуальним законодавством, зокрема в умовах відкритого та публічного судового розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 17.04.2012 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Державного підприємства вслуговування повітряного руху України (скорочено - Украерорух) на посаду інженера відділу з мобілізаційної роботи та організації цивільного захисту Украероруху ( Наказ № 165/о від 17.04.2012 року).

03.02.2014 року він був переведений на посаду інженера 1 категорії відділу з мобілізаційної роботи та організації цивільного захисту Украероруху (Наказ № 74/о від 11.02.2014 року)

24.12.2014 року його за згодою було переведено на посаду інженера 1 категорії відділу з мобілізаційної роботи (Наказ № 657/о від 23.12.2014 року).

09.09.2016 року було переведено на посаду начальника сектору мобілізаційної роботи (Наказ № 642/о від 09.09.2016 року).

18.04.2019 року його було звільнено за переведенням до Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі РСП "Київцентраеро") (Наказ № 395/о від 18.04.2019 року).

19.04.2019 ОСОБА_1 було прийнято за переведенням до РСП "Київцентраеро" Украероруху (відокремлений структурний підрозділ без створення окремої юридичної особи) на посаду інженера з пожежної безпеки та цивільного захисту 1 категорії групи фахівців з окремих напрямів діяльності (Наказ № 280/о від 18.04.2019 року).

08.05.2020 року згідно Наказу № 487/о від 08.05.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади в порядку скорочення штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України.

09.03.2021 рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі 359/4335/20 визнано незаконним та скасовано наказ №487/о від 08.05.2020 року державного підприємства обслуговування повітряного руху України про звільнення ОСОБА_1 з роботи 08.05.2020 року за скороченням штату працівників згідно п. І ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера з пожежної безпеки та цивільного захисту першої категорії групи фахівців з окремих напрямів діяльності Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 08.05.2020 року, стягнуто середній заробіток в розмірі 222 233 гривні 44 копійки.

07.07.2021 постановою Київського апеляційного суду по справі № 359/4335/20 апеляційну скаргу Украероруху було залишено без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.03.2021 року без змін.

10.03.2021 Украерорух прийняло наказ № 301/о згідно з яким ОСОБА_1 було поновлено на посаді інженера з пожежної безпеки та цивільного захисту першої категорії групи фахівців з окремих напрямів діяльності РСП «Київцентраеро» Украероруху на підставі рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі від 09.03.2021.

10.03.2021 наказом Украероруху № 162 було включено посаду інженера з пожежної безпеки та цивільного захисту першої категорії групи фахівців з окремих напрямів до штатного розпису РСП «Київцентраеро» Украероруху.

12.03.2021 Украерорух приймає наказ № 168 згідно з яким введена посада інженера пожежної безпеки та цивільного захисту першої категорії групи фахівців з окремих напрямів діяльності РСП «Київцентраеро» Украероруху, яка була введена на підставі рішення суду.

Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №168 від 12 березня 2021 року (а.с.91 т.1) були затверджені зміни до штатного розпису РСП «Київцентраеро», згідно з якими посада інженера з пожежної безпеки та цивільного захисту 1-ї категорії фахівців з окремих напрямів діяльності підлягала скороченню з 23 червня 2021 року.

16 березня 2021 року ОСОБА_1 було вручено попередження про скорочення посади, яку він займав (а.с.92 т.1). Крім того, позивачу був наданий перелік вакантних посад в цілому по підприємству станом на 16 березня 2021 року (а.с.93-125 т.1).

19 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про переведення його на посаду начальника відділу з майнових питань служби економічно-договірної роботи та матеріально-технічного забезпечення РСП «Київцентраеро» (а.с.126 т.1).

Зі змісту службової записки адміністративного директора ДП «Украерорух» №2-02/282/21 від 30 квітня 2021 року (а.с.127 т.1) вбачається, що позивачу було відмовлено у переведенні на вказану посаду у зв`язку з тим, що він не відповідав кваліфікаційним вимогам.

6 травня 2021 року ОСОБА_1 був наданий перелік вакантних посад в цілому по підприємству станом на 6 травня 2021 року (а.с.128-156 т.1). В той же день він подав заяви про переведення його на посади провідного інженера, заступника начальника та начальника відділу внутрішньої та економічної безпеки ДП «Украерорух» (а.с.157-159 т.1).

Зі змісту службової записки т.в.о. адміністративного директора ДП «Украерорух» №2-02/292/21 від 7 травня 2021 року (а.с.160 т.1) вбачається, що позивачу було відмовлено у переведенні на посаду провідного інженера відділу економічної та внутрішньої безпеки у зв`язку з тим, що він не відповідав кваліфікаційним вимогам.

12 травня 2021 року ОСОБА_1 був наданий перелік вакантних посад в цілому по підприємству станом на 12 травня 2021 року (а.с.161-185 т.1). 13 травня 2021 року він подав заяву про переведення його на посаду провідного юрисконсульта відділу закупівель та договірної роботи служби економічно-договірної роботи та матеріально-технічного забезпечення (а.с.186 т.1).

Зі змісту службової записки адміністративного директора ДП «Украерорух» №2-02/337/21 від 1 червня 2021 року (а.с.188 т.1) вбачається, що позивачу було відмовлено у переведенні на вказану посаду у зв`язку з тим, що він не відповідав кваліфікаційним вимогам.

4 червня 2021 року ОСОБА_1 був наданий перелік вакантних посад в цілому по підприємству станом на 4 червня 2021 року (а.с.190-233 т.1). 14 червня 2021 року він подав заяву про переведення його на посаду заступника начальника відділу правового забезпечення юридичного управління (а.с.234 т.1).

Зі змісту листа адміністративного директора ДП «Украерорух» №1-24.2/4755/21 від 22 червня 2021 року (а.с.236 т.1) вбачається, що позивачу було відмовлено у переведенні на вказану посаду у зв`язку з відсутністю необхідного досвіду роботи за фахом.

Крім того, 3 червня 2021 року адміністративний директор ДП «Украерорух» звернувся до ППО «Інженерно-технічних працівників» ВП «Федерація профспілок авіа-працівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» з поданням про розірвання трудового договору (а.с.237 т.1), в якому він просив надати згоду на звільнення позивача з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Зі змісту рішення засідання профспілкового комітету ППО «Інженерно-технічних фахівців» ВП «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» від 17 червня 2021 року (а.с.242 т.1) вбачається, що відповідачу було відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 .

Наказом адміністративного директора ДП «Украерорух» №889/о від 22 червня 2021 року (а.с.15 т.2) ОСОБА_1 був звільнений з роботи за скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України про те, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджують не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно з ч. 7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.1 ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом першої інстанції встановлено, що зі змісту інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.17 т.2) вбачається, що до складу ДП «Украерорух» входить РСП «Кримаерорух». Водночас, в переліках вакантних посад, наданих позивачу (а.с.93-125, 128-156, 161-185, 190-233, 243-250 т.1, а.с.1-14 т.2), відсутня інформація про вільні посади в цьому регіональному структурному підрозділі. Та обставина, що РСП «Кримаерорух» тимчасово припинив функціонування на окупованій території України, не звільняла відповідача від обов`язку викладення в переліках вакантних посад відомостей про вільні посади у вказаному регіональному структурному підрозділі. Невиконання цього обов`язку об`єктивно перешкодило ОСОБА_1 подати заяву про переведення його на одну з вакантних посад в РСП «Кримаерорух». Ця обставина свідчить про те, що звільнення позивача з роботи відбулось з порушенням вимог, передбачених ч.3 ст.492 КЗпП України.

Крім того, судом першої інстанції вказано на те, що не надано доказів на підтвердження того, що ДП «Украерорух» розглянув заяви позивача про переведення його на посади заступника начальника та начальника відділу внутрішньої та економічної безпеки ДП «Украерорух» (а.с.158, 159 т.1). Зі змісту рішення засідання профспілкового комітету ППО «Інженерно-технічних фахівців» ВП «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» від 17 червня 2021 року (а.с.242 т.1) вбачається, що однією з підстав, з яких відповідачу було відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 , якраз було ухилення ДП «Украерорух» від розгляду вказаних заяв позивача від 6 травня 2021 року.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що рішення профспілкової організації є обґрунтованим, а звільнення ОСОБА_1 з роботи відбулось з порушенням не тільки ч.3 ст.49-2 КЗпП України, а також ч.1 ст.43 цього ж Кодексу.

З огляду на це суд першої інстанції вважав, що з метою відновлення порушеного права позивача на працю належить визнати незаконним та скасувати наказ адміністративного директора ДП «Украерорух» №889/о від 22 червня 2021 року, а також поновити ОСОБА_1 на посаді інженера з пожежної безпеки та цивільного захисту 1-ї категорії фахівців з окремих напрямів діяльності РСП «Київцентраеро» з 22 червня 2021 року, стягнувши середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу який склав 134720 гривень 87 копійок та моральну шкоду 5000 гривень.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Виходячи з вимог статті 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням конкретних працівників i протягом двох місяців роботодавець повинен пропонувати їм всі підходящі за кваліфікацією вакансії у випадку iх наявності.

Крім того, якщо на момент скорочення працівника немає вакантних посад, які відповідають його освіті, кваліфікації та досвіду роботи то роботодавець не зобов`язаний пропонувати йому іншу роботу. Аналогічна правову позицію висловив BC у справі від 9 серпня 2017p. у справі № 6-1264цс 1.

Роботодавця вважають таким, що належно виконав законодавчі вимоги щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Тому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється, працював. (Верховний Суд, постанова від 13.10.2021 р. у справі № 360/2308/20)

Слід зазначити, що в суді першої інстанції заявлялось відповідачем і сторонами не оспорювалось тимчасове припинення функціонування PCП «Кримаерорух» у зв`язку з окупацією території АР Крим.

При цьому, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження PCП «Кримаерорух» - АР Крим, Сімферопольський р-н, с. Укромне, Євпаторійське шосе 11 км, тобто фактичне розташування підрозділу залишилось на території не підконтрольній Україні, що свідчить про відсутністю, починаючи з 2014 року, організаційних та технологічних умов для здійснення господарської діяльності PCП, у зв`язку із незаконним захопленням режимної території Центр OПP регіонального структурного підрозділу «Кримаерорух» Украероруху Російською Федерацією.

Рішенням президії ГС PK «О государственном предприятии «Крымаэронавигация» від 21.03.2014 3в1773-6/14 самопроголошеною владою АР Крим було встановлено, що майно PCП «Кримаерорух» є власністю PK та утворено ДП «Кримаеронавигация», якому у незаконний спосіб було передано майно «Кримаероруху».

Інформація щодо незаконного захоплення PCП «Кримаерорух» є загально доступною.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав i свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, ix посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та ix діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи a6o особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Враховуючи викладене висновки суду першої інстанції щодо ненадання переліку наявних вільних вакансій в захопленому PCП «Кримаерорух» не ґрунтуються на нормах законодавства.

Крім того, встановлюючи, що не надано доказів на підтвердження того, що ДП «Украерорух» розглянув заяви позивача про переведення його на посади заступника начальника та начальника відділу внутрішньої та економічної безпеки ДП «Украерорух» (а.с.157, 158 т.1), суд першої інстанції не врахував, що доказів направлення таких заяв та отримання ДП «Украерорух» матеріали справи також не містять.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що матеріали справи містять відповідь на кожну заяву позивача яку він подавав щодо зайняття вакантних посад і яка була отримана відповідачем, зокрема і за 06.05.2021 р. щодо посади провідного інженера внутрішньої економічної безпеки /а.с. 159 т. 1 штамп реєстрації Украерорух внизу заяви/ водночас, відповідно до зазначених даних у відзиві - за свідченнями позивача ОСОБА_1 вищевикладені заяви на переведення у кількості 3 штуки були здані у відділ кадрів, матеріалами справи підтверджена реєстрація лише на одній з них.

Таким чином, докази отримання Украерорух заяв позивача про переведення його на посади заступника начальника та начальника відділу внутрішньої та економічної безпеки ДП «Украерорух» (а.с.157, 158 т.1) відсутні.

Щодо пропозиції вакантних посад в Харківському РСП, та доводів позову, апеляційний суд вказує, що наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №1106 від 24 листопада 2020 року (а.с.202-203 т.2) було розпочато процедуру ліквідації цього регіонального структурного підрозділу. Зі змісту плану заходів з ліквідації Харківського РСП (а.с.219-221 т.2) вбачається, що закінчення процедури ліквідації регіонального структурного підрозділу заплановано до 31 грудня 2021 року. Отже, ця обставина свідчить про обґрунтовану та виправдану відсутність інформації про вільні посади в Харківському РСП у переліках вакантних посад, наданих позивачу, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Крім того, відповідно до ч.7 ст.43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Обґрунтованість рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права i засад цивільного судочинства.

Зі змісту рішення засідання профспілкового комітету ППО «Інженерно-технічних фахівців» ВП «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» від 17 червня 2021 року (а.с. 242 т. 1) вбачається, що однією з підстав, з яких відповідачу було відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 , було ухилення ДП «Украерорух» від розгляду вказаних заяв позивача від 6 травня 2021 року.

Суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.

Обґрунтованість рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України).

Апеляційним судом встановлено відсутність доказів отримання вказаних заяв ДП «Украерорух», тому рішення профспілки, обґрунтоване нерозглядом вказаних заяв апеляційним судом не приймається.

Таким чином, апеляційний суд вказує на те, що в матеріалах справи містяться численні переліки вакантних посад відповідача та його регіональних структурних підрозділів, які формувалися у різні дати та надавались позивачу у різний час, в період проведення процедури скорочення штату /т. 1 а.с. 93-233, т. 2 а.с. 1-14/.

А отже, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що відповідач є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, а тому позов не підлягає задоволенню. У зв`язку з відмовою в основних позовних вимогах, вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що ОСОБА_1 є батьком багатодітної родини з урахуванням гарантій КЗпП України ( п. 1 ч. 2 ст. 42 КзпП України) мав переважне право на залишенні на роботі, крім того має більш ніж 10 років безперервного стажу в Украерорусі, що є додатковою підставою для переважного права на залишення на роботі, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційним судом відхиляються з огляду також і на те, що скорочувалась лише його одна посада, а тому не може йти мова про переважне право на залишення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника державного підприємства обслуговування повітряного руху України Перевезенцева Сергія Миколайовича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року - задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства обслуговування повітряного руху України, регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро» державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи: Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних працівників», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації радіонавігації і зв`язку України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, - залишити без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Судові витрати державному підприємству обслуговування повітряного руху України компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: