ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/587/16-ц Номер провадження 22-ц/814/806/22Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А.В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бідюк Яни Володимирівни

на заочне рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року позивач звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому прохав стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №45278-ФО/2015/181 від 15 квітня 2015 року в сумі 85020,14грн. станом на 17.05.2016 року та сплачений судовий збір в сумі 1378,00грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 15.04.2015 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №45278-ФО/2015/181, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 59136,00грн з метою погашення заборгованості за попереднім кредитним договором.

Вказують, що відповідач не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту, нарахованих процентів, чим порушував прийняті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого загальна заборгованість по поверненню кредитних коштів, нарахованих процентів, штрафних санкцій за кредитним договором №45278-ФО/2015/181 від 15.04.2015 року станом на 17.05.2016 року згідно з розрахунком становить 85020,14 грн., з яких: - 59136,00 грн заборгованість за кредитом; - 12278, 61 грн - проценти за користування кредитом; - 300 грн штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту; - 10943,20 грн. пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; - 2362,33 грн.- пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Заочним рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК» () заборгованість за кредитним договором №45278-ФО/2015/181 від 15 квітня 2015 року станом на 17.05.2016 року в загальній сумі 84720,14 грн (вісімдесят чотири тисячі сімсот двадцять грн 14 коп), в тому числі: 59136,00 (пятдесят девять тисяч сто тридцять шість) грн. заборгованості за кредитом; 12278,61 грн (дванадцять тисяч двісті сімдесят вісім грн 61 коп) проценти за користування кредитом; 10943,20 грн (десять тисяч девятсот сорок три грн 20 коп) пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 2362,33 грн (дві тисячі триста шістдесят дві грн 33 коп) пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК» () сплачений судовий збір в сумі 1373 (одна тисяча триста сімдесят три грн. 87 коп.).

12.12.2021 року адвокат Близнюк І.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року, в якій просив: поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення та відкрити провадження за заявою; заяву про перегляд заочного рішення задовольнити, заочне рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року у справі №533/587/16-ц скасувати та призначити справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні; про задоволення заяви про перегляд заочного рішення винести відповідну ухвалу.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 12 січня 2022 року в задоволенні клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Заяву відповідача про перегляд заочного рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення.

Заочне рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року оскаржила в апеляційному порядку представник відповідача адвокат Бідюк Яна Володимирівна, яка в поданій апеляційній скарзі просить дане рішення скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до ОСОБА_1 повністю, судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування доводів скарги посилаються на те, що судом порушені норми процесуального права при повідомленні сторін про розгляд справи, а саме відповідач не був обізнаний про існування цивільної справи та її розгляд у суді, оскільки не отримував виклики у судові засідання, що позбавляло його можливості брати у ній участь, надавати суду свої пояснення та докази.

Зазначають, що суд був поінформований довідкою Лутованівської сільської ради від 07.07.2016 року про те, що відповідач зареєстрований в АДРЕСА_1 , але там не проживає. Місцезнаходження його сільській ради не відомо. Відтак, відповідач не ухилявся від отримання повісток, його місцезнаходження суду не було відомо, однак, всупереч вимогам ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач не викликався в суд через оголошення у пресі.

Наголошують, що місцевий суд не дотримався порядку ухвалення заочного рішення, оскільки не врахував вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, за змістом якої суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином.

Вважають, що відповідач не отримував кредитних коштів, кредитний договір №45278-ФО/2015/181 від 15 квітня 2015 року та заяву не підписував та має намір заявити клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи.

Наголошують, що за заявою ОСОБА_1 нібито просить надати кредитні кошти відповідно до кредитного договору №45278-ФО/2015/181 від 15 квітня 2015 року в сумі 59136,00 грн. на його поточний рахунок в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» № НОМЕР_2 , а виписка надана по рахунку № НОМЕР_3 .

В обґрунтування доводів скарги посилаються також на те, що судом порушені норми матеріального права, а саме щодо задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь процентів за користування кредитом та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом станом на 17.05.2016 року.

Зазначають, що банк 29.12.2015 року звернувся до відповідача з вимогою, в якій вимагав достроково повернути у строк не пізніше 30 календарних днів з дати отримання вимоги повну суму заборгованості за договором, яка станом на 28.12.2015 року становила 63772,92 грн. Тобто має місце передбачене умовами кредитного договору одностороннє висловлення банком своєї волі на зміну умов основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Вважають, що правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом і пені після пред`явлення позивачем вимоги від 29.12.2015 року до відповідача згідно ч.2 ст.1050 ЦК України немає.

Посилаються на правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі №444/9519/2, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються. Права та інтереси кредитодаця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначають, що відповідач не мешкав на час винесення оскаржуваного рішення в АДРЕСА_1 , і отримати судове рішення не мав можливості. Оккрім того, на аркуші справи 75 міститься «Повідомлення про вручення поштового відправлення», яке не має відмітки про дату отримання рішення, а прізвище про отримання зазначено « ОСОБА_1 », зроблено невідомою особою.

Також, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про витребування доказів, в якому просять витребувати від позивача наступні документи: - оригінал кредитного договору №45278-ФО/2015/181 від 15 квітня 2015 року з додатками, укладеного між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 ; - оригінал заявив ОСОБА_1 до керуючого «Олександрійським відділенням №1 АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» від 15.04.2015 року».

02.05.2022 року представник відповідача адвокат Бідюк Я.В. звернулася з аналогічним письмовим клопотанням про витребування доказів.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03.05.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Бідюк Я.В. про витребування доказів відмовлено.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих/ правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 15 квітня 2015 року було укладено кредитний договір (надалі -Договір) на суму 59136,00 грн (а.с.13-17), за яким Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти на цілі, зазначені в пункті 1.3. цього Договору, а Позичальник зобов`язався прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, та повернути Кредит Банку, а також сплатити Банку проценти за користуванням Кредитом, комісії, санкції, інші передбачені цим Договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, та виконати всі інші умови цього Договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору тип процентної ставки, що застосовується за цим Договором: фіксована процентна ставка. Розмір процентної ставки за користування Кредитом складає 33% річних, а п.6.1. вказаного Договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати Банку проценти у розмірі, що зазначені в п.1.2. цього Договору.

Кредит надається з метою погашення заборгованості за попереднім кредитом(-ами) (п.1.3. Договору).

Відповідно до п.1.4. Договору детальний розпис загальної вартості платежів за цим Договором, що включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню Кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів та розрахунок сукупної вартості Кредиту і реальної процентної ставки, а також графік повернення Кредиту визначається у цьому Договорі в Додатку №1 до цього Договору, що є його невідємною частиною.

Згідно з п.8.1. вказаного договору Позичальник зобов`язується щомісячно «15» числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладання цього договору, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтетними платежами, що на дату укладення цього Договору, визначені в Графіку (в стовпчику «Сума платежу за розрахунковий період, грн.») в Додатку №1 до цього Договору, з кінцевим терміном повернення Кредиту «14» квітня 2020 року.

З пункту 4.1 договору №45278-ФО/2015/181 вбачається, що Банк зобов`язаний надати Позичальнику Кредит на підставі його письмової заяви. Заява Позичальника про надання Кредиту повинна бути оформлена по формі, наданій Банком.

Відповідно до наданої позивачем копії заяви ОСОБА_1 просить надати кредитні кошти відповідно до Кредитного договору №45278-ФО/2015/181 від 15.04.2015 року в сумі 59136,00 грн. на його поточний рахунок в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» № НОМЕР_2 з наступним безготівковим перерахуванням для погашення попереднього (а.с.18).

Згідно з виписки по особовим рахункам з 15.04.2015р. по 17.05.2016р. ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СБЕРБАНК» видало кредит відповідачу згідно кредитного договору, тобто виконало зобов`язання, передбачені вказаним Договором (а.с.12).

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СБЕРБАНК» нараховано проценти та пеню (а.с.47).

Також, позивачем направлено повідомлення-вимогу від 29.12.2015 року №12777/7/26-2 щодо дострокової сплати заборгованості не пізніше 30 календарних днів з дати отримання даної вимоги. З наданого позивачем поштового повідомлення вбачається, що відповідач отримав особисто вказане повідомлення (а.с.48).

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог частково, відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Між відповідачем та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКу РОСІЇ» укладено кредитний договір. Згідно з п.1.3. СТАТУТУ ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК» (нова редакція) ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СБЕРБАНК» є правонаступником всього майна, прав та обовязків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (а.с.5-6).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. ПАТ «СБЕРБАНК» зобов`язання по наданню кредитних коштів виконано в повному обсязі, на суму 59136,00 грн.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання (ст.629 ЦК України).

У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.8.3. Договору банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості у разі затримання Позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини Кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим Договором, та/або процентів, нарахованих за користування Кредитом.

Оскільки позивачем порушено строки сплати позивач має право вимагати дострокового повернення всієї суми заборгованості.

Таким чином, вимоги щодо стягнення суми заборгованості за кредитом в сумі 59136 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Договором передбачено розмір процентів 33% річних, що за розрахунком складає 12278,61 грн.

Таким чином, вимоги що стягнення процентів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу.

Таким чином, позивачем правомірно нараховано пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом в сумі 10943,20 грн, пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 2362,33 грн та ці вимоги правомірно задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань Позичальник зобовязаний сплачувати Банку пеню. Як зазначено вище, банком її нараховано, в тому числі, за прострочення повернення заборгованості за кредитом.

У той самий час, згідно з пунктом 10.2. Договору передбачено санкцію в розмірі 60 грн за прострочення сплати основної суми кредиту.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 84720,14 грн, тобто 99,7%, то з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1373,87 грн.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач не був обізнаний про існування цивільної справи та її розгляд у суді, оскільки не отримував виклики в судові засідання, що позбавляло його можливості брати у ній участь, надавати суду свої пояснення та докази.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції на предмет законності і обгрунтованості в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідач по цивільній справі викликався до суду за адресою реєстрації. Крім того, всі ухвали суду та рішення внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, тобто офіційно оприлюднені та є доступними. Будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, відповідач в судове засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не подавав.

Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідач не повідомив суд про зміну місцезнаходження, тому суд вважає, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач не отримував кредитних коштів, кредитний договір №45278-ФО/2015/181 від 15 квітня 2015 року та заяву не підписував та має намір заявити клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи, колегія суддів до уваги не приймає, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

У задоволенні клопотання представника відповідача-адвоката Бідюк Я.В.про витребування доказів, в якому вона просить витребувати від позивача наступні документи: - оригінал кредитного договору №45278-ФО/2015/181 від 15 квітня 2015 року з додатками, укладеного між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 ; - оригінал заявив ОСОБА_1 до керуючого «Олександрійським відділенням №1 АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» від 15.04.2015 року». ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03.05.2022 року відмовлено.

Зі змісту даного клопотання вбачається, що стороною не обґрунтовано, яким чином вказані документи, а саме наявність їх оригіналу може підтвердити факт відсутності чи наявності підстав для задоволення позову.

При цьому матеріали справи містять належним чином засвідчені копії цих документів і у суду відсутні сумніви щодо їх достовірності.

Окрім того, твердження апелянта про не підписання відповідачем кредитного договору і заяви та не отримання коштів не відповідають дійсності виходячи з того, що відповідачу було відомо про наявність заборгованості за кредитним договором з вимоги Банку від 29.12.2015 року щодо сплати заборгованості, яку він отримав особисто (а. с.48).

Посилання апелянта на те, що за заявою ОСОБА_1 нібито просить надати кредитні кошти відповідно до кредитного договору №45278-ФО/2015/181 від 15 квітня 2015 року в сумі 59136,00 грн. на його поточний рахунок в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» № НОМЕР_2 , а виписка надана по рахунку № НОМЕР_3 , є безпідставним, оскільки з виписки з особового рахунку ПАТ «СБЕРБАНК» від 17.05.2016 року вбачається, що кошти в сумі 59136,00 грн були перераховані ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_2 , відповідно до поданої ним заяви від 15.04.2015 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що банк 29.12.2015 року звернувся до відповідача з вимогою, в якій вимагав достроково повернути у строк не пізніше 30 календарних днів з дати отримання вимоги повну суму заборгованості за договором, яка станом на 28.12.2015 року становила 63772,92 грн, тобто має місце передбачене умовами кредитного договору одностороннє висловлення банком своєї волі на зміну умов основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, не відповідають дійсності, оскільки, відповідно до п.8.3. Договору, банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості у разі затримання Позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини Кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим Договором, та/або процентів, нарахованих за користування Кредитом. Оскільки позивачем порушено строки сплати позивач має право вимагати дострокового повернення всієї суми заборгованості.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі посилається також на те, що відсутні правові підстави для нарахування процентів за користування кредитом і пені після пред`явлення позивачем вимоги від 29.12.2015 року до відповідача згідно ч.2 ст.1050 ЦК України. Посилаються на правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі №444/9519/2, провадження №14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, де передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Посилання апелянта на правовий висновок, зроблений Великою Палатою Верховного Суду у зазначених вище постановах є безпідставним з огляду на те, що оскаржуване судове рішення, яке наразі переглядається судом апеляційної інстанції, було ухвалене 04 серпня 2016 року, задовго до вказаного висновку.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.Суд приймав рішення керуючись діючим на час прийняття рішення чинними нормативно-правовими актами України, а тому колегія суддів, дослідивши матеріали і докази по справі, погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що Договором передбачено розмір процентів - 33% річних, тому вимоги позивача щодо стягнення процентів в сумі 12278,61 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань Позичальник зобовязаний сплачувати Банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу.

Таким чином, судом правомірно задоволено вимогу щодо стягнення нарахованої пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом в сумі 10943,20 грн, пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 2362,33 грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 12.01.2022 року у справі №553/587/16-ц в задоволенні клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року неправомірно відмовлено через те, що останній не мешкав на час винесення оскаржуваного рішення в АДРЕСА_1 , і отримати судове рішення не мав можливості, є необґрунтованими виходячи з наступного.

Нормою ст.288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах цивільної справи №533/587/16-ц, провадження №2/533/206/16 (а.с.75) міститься «Повідомлення про вручення поштового відправлення» щодо направлення ОСОБА_1 копії заочного рішення суду від 04 серпня 2016 року, яке ним було отримано 12 серпня 2016 року.

Заяву про перегляд заочного рішення з клопотанням про поновлення пропущеного строку було подано до суду 17 грудня 2021 року.

В даному випадку, з дати отримання копії заочного рішення, 12 серпня 2016 року, по дату подання заяви про його перегляд, 17 грудня 2021 року, пройшло більше п`яти років, тобто пропущений строк, встановлений ст.284 ЦПК України, і жодних поважних причин його пропуску ОСОБА_1 не наведено.

Апелянт в апеляційній скарзі заявляє, що не отримував повісток і посилається на цей факт, як на поважність причин неявки у судове засідання, при цьому інших поважних причин неявки не наводить, не повідомляє суд про зміну місцезнаходження, та не надає суду належних доказів поважності неявки за судовим викликом, отже повідомлення суду неможливо вважати таким, яке відбулося неналежним чином.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бідюк Яни Володимирівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ: Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак