Провадження №2/523/2964/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мішаглі Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк» та Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арештів та скасування заборон з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арештів та скасування заборон з майна, в якій позивач просить скасувати арешти та заборони відчуження усього рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладені державним виконавцем в рамках виконавчих проваджень №47810637 та №48583456, відкритих на підставі заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.03.2013 року по справі №1527/19933/12 та вилучити відомості щодо боржниці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного реєстру боржників.

В обґрунтування позову позивач посилався на наступні обставини: 24.03.2020 року Суворовським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу, якою скасовано заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.03.2013 року про стягнення з основного боржника заборгованості. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.04.2020 судом прийнято відмову позивача від позову та закрито провадження по справі. За таких обставин, позивач вважає, що оскільки заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.03.2013 року, яке було підставою для подальшої видачі виконавчого листа скасовано, то фактично у ОСОБА_1 зник обов`язок його подальшого виконання, на підставі чого арешти та заборони, накладені на її майно, повинні бути скасовані. Крім того, звернувшись до виконавчої служби, позивачу було відмовлено у скасуванні арештів та заборон, оскільки виконавче провадження в межах якого винесено постанову про арешт майна завершено та знищено, у зв`язку із закінченням строку зберігання, позасудове звернення до відділу державної виконавчої служби результату не принесло та позивачу було рекомендовано звернутись до суду. Посилаючись на неможливість зняття виконавцем арешту з майна у інший спосіб, просила суд зняти арешти та заборони за рішенням суду.

15.06.2021 року судом відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та учасникам надіслані матеріали справи, про що є належне сповіщення.

04.08.2021 судом задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Акціонерне товариство «Дельта Банк» (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17, 2-й поверх) та роз`яснено йому положення ч. 4, ч. 5 ст. 277 ЦПК України.

У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшло.

Від представника позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Від відповідача АТ «Дельта Банк» жодних заяв та клопотань не надійшло, відповідач належним чином сповіщений про розгляд справи, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази.

Від представника відповідача Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої відповідач вважає себе неналежною стороною у справі та не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та позов задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом, 04.03.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, яким з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по справі №1527/19933/12 стягнуто заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк».

На виконання зазначеного заочного рішення Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий листи, на підставі яких Першим Приморським ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було відкрито виконавчі провадження №47810637 та №48583456 відносно позивача ОСОБА_1 .

Постановою держаного виконавця Першого Приморського ВДВС №47810637 від 16.05.2015 року у виконавчому провадженні № 47810637 було накладено арешт та оголошено заборону відчуження усього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 .

Постановою держаного виконавця Першого Приморського ВДВС №48583456 від 02.09.2015 року у виконавчому провадженні № 48583456 було накладено арешт та оголошено заборону відчуження усього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2020 року скасовано заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.04.2020 судом прийнято відмову позивача від позову та закрито провадження по справі.

За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, рішення суду, яке набрало законної сили, є підставою звільнення від доказування, а встановлені обставини не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно відомостей, з наявної у матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.07.2022 року, судом встановлено, що 23.06.2015 року дійсно зареєстровано обтяження всього нерухомого майна особи позивача, на підставі постанови ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47810637 від 16.05.2015 року у ВП № 47810637, виданої державним виконавцем Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ (реєстраційний номер обтяження 10151540 у спеціальному розділі).

Окрім того, з інформаційної довідки від 21.07.2022 року вбачається, що 03.09.2015 року також зареєстровано обтяження всього нерухомого майна особи позивача, на підставі постанови ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48583456 від 02.09.2015 року у ВП № 48583456, виданої державним виконавцем Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ (реєстраційний номер обтяження 11031920 у спеціальному розділі).

Разом з тим, судом встановлено, що 17.05.2021 року представник позивача звертався до Першого Приморського ВДВС у м. Одесі із заявою про зняття арештів з всього рухомого та нерухомого майна боржника, накладеного його постановами та надавав усі належні підстави для цього.

Проте, листом Першого Приморського ВДВС у м. Одесі №25048 від 26.05.2021 року, представнику надано відповідь, якою відмовлено у знятті арештів та повідомлено про відсутність у виконавця підстав для зняти арешт з майна боржника за виконавчим провадженням, яке було завершене, та у зв`язку із цим, посилаючись на ч. 5 ст. 59 вказаного Закону вказано про можливість зняття арешту з майна за рішенням суду. Окрім того, повідомлено про знищення паперових матеріалів виконавчого провадження, у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно положень ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що положення норм ст.ст. 39, 40 не можуть бути застосовані до вже завершеного виконавчого провадження, як підстави для зняття арешту майна, у зв`язку із визнанням виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю, а ч. 4 ст. 59 цього Закону, у випадку скасування судом виконавчого документа (листа) повністю, не дає виконавцю підстав для зняття арешту за його постановою, у зв`язку із чим позивача не має можливості зняти арешт з майна у інший спосіб ніж у судовому порядку за рішенням суду.

Згідно положень норм ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, погоджується із доводами позивача про те, що наявність арешту майна належного позивачу, за умовим відсутності боргу, в забезпечення виконання якого арешт було накладено, є перешкодою у здійсненні позивачем прав користування та розпоряджання своїм майном, та є підставою для зняття такого арешту з майна за рішенням суду, оскільки відсутній інший, альтернативний спосіб поновлення прав.

Відповідно до ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, суд звертає увагу, що в першій редакції позовної заяви, позивачем в якості відповідача у справі зазначено лише Перший Приморський ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Разом з тим, визначений позивачем відповідач, а саме Перший Приморський ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не може бути основним та належним відповідачем, оскільки не є ані боржником, ані стягувачем.

Разом з тим, визначення кола відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розг ляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача.

Як встановлено ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Поряд з цим суд констатує, що в подальшому 04.08.2021 року позивачем враховано вимогу закону щодо необхідності пред`явлення вказаної позовної вимоги також до особи, в інтересах якої накладено обтяження, тобто до стягувача АТ «Дельта Банк». На підставі зазначеного, представником позивача подано до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача АТ «Дельта Банк». Зазначене клопотання представника позивача 04.08.2021 судом задоволено.

За таких обставин, з врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав, з урахуванням конкретних обставин у справі, є належним та ефективним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 5,6,10,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Дельта Банк», Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арештів та скасування заборон з майна задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з всього рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладені згідно постанови держаного виконавця Першого Приморського ВДВС ПМУ МЮ №47810637 від 16.05.2015 року у виконавчому провадженні №47810637, в тому числі арешт та заборону відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження у спеціальному розділі № 10151540 від 23.06.2015 року.

Зняти арешт та заборону відчуження з всього рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладені згідно постанови держаного виконавця Першого Приморського ВДВС ПМУ МЮ №48583456 від 02.09.2015 року у виконавчому провадженні №48583456, в тому числі арешт та заборону відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження у спеціальному розділі № 11031920 від 03.09.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.08.2022 року.

Суддя