Справа № 216/7558/21
провадження №2/216/1464/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді: Бутенко М.В.,
за участю секретаря судового засідання: Кравець А.С.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
До Центрально-Міського райсуду поступив позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Михайловська О.М. подала до суду заяву, у якій позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, провести розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, але в установлений судом строк не подав до суду відзиву на позовну заяву, та не подав жодної іншої заяви, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Треті особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, крім того, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович направив на адресу суду витребувані ухвалою суду докази.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 21 серпня 2020 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про надання кредиту. Отримав один кредит у розмірі 15 000,00 грн. на строк до 14.10.2020 року та сплатив його в розмірі 14 000,00 грн.
У вересні 2021 року на телефон Позивача почали надходити дзвінки та смс від Відповідача з вимогою погасити заборгованість за кредитами.
Позивач, ознайомившись з матеріалами виконавчих проваджень було з`ясовано, що нібито 21 серпня 2020 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № ID7123261, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії ID304271, а 22 серпня 2020 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № IU4849677, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії IU2710080;
При цьому, в особистому кабінеті Позивача, відкритого на сайті Відповідача взагалі відсутні кредитні договори - наявні лише відомості про кредити. А при зверненні Позивача та його представника, Відповідач не надав копій зазначених кредитних договорів. Також кредитні договори не були надані й виконавцю, про що свідчить перелік додатків до заяв Відповідача виконавцю про примусове виконання, що підтверджується копіями заяв на примусове виконання та відповіді Відповідача на адвокатський запит.
Про наявність іншого кредиту Позивач не знав, та відповідно не сплачував його, що підтверджується відомостями з особистого кабінету Позивача, а дії Відповідача щодо ненадання кредитних договорів свідчать про його недобросовісність та оформлення додаткового кредиту без згоди Позивача.
Більш детальніше щодо заперечення Позивача факту укладення з Відповідачем та виконання двох кредитних договорів, замість одного визначено в п. 2.1. даної позовної заяви.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто боржник, має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку та може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
На сьогоднішній день, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору:
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» (чинного на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
26 листопада 2014 року було прийнято постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.
Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким,що не підлягає виконанню».
Отже, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.
Оскільки в особистому кабінеті Позивача, відкритого на сайті Відповідача, відсутні кредитні договори, на підставі яких вчинено оспорювані виконавчі написи нотаріуса, та на звернення Позивача та його представника Відповідачем не надано копій кредитних договорів, то разом з позовною заявою до суду подається клопотання про витребування зазначених кредитних договорів.
Вчинення оспорюваних виконавчих написів здійснювалося з грубим порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо безспірності заборгованості:
Відповідно до ч. І статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.
Згідно правової позиції ВП ВС, викладеній у постанові від 13 жовтня 2021 року по справі № 554/6777/17-ц:
«...У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу II Порядку).
Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.
Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, апеляційний суд, врахувавши висновки й мотиви Верховного Суду, висловлені при попередньому касаційному перегляді справи, встановивши відсутність доказів направлення позичальником - ОСОБА_2 листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником - ОСОБА1 такого листа, дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що письмова вимога про усунення порушення виконання зобов`язання надсилається боржнику та майновому поручителю для одержання виконавчого напису лише по іпотечним договорам, про що зазначила Велика Палата Верховного Суду, повертаючи ухвалою від 28 квітня 2020 року, провадження № 14-68цс20, справу № 554/6777/17, що переглядається, на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, безпідставні, так як у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково мас подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).
Згідно правової позиції ВП ВС, викладеній у постанові від 15 січня 2020 року по справі № 305/2082/14-ц: «34. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав».
Слід зазначити, що відсутні будь-які докази на підтвердження того, що вимоги Відповідача про усунення порушень за кредитними договорами Позивач отримував, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.
Тобто Позивач не міг бути ознайомлений з сумою заборгованості та її розрахунком та не міг надати свої заперечення щодо заборгованості за кредитами, а тому сума боргу не може бути визнана безспірною, інакше це порушує права позичальника.
При цьому, в особистому кабінеті Позивача, відкритого на сайті Відповідача взагалі відсутні кредитні договори, а при зверненні Позивача та його представника Відповідач не надав копій зазначених кредитних договорів. Також кредитні договори не були надані й виконавцю, про що свідчить перелік додатків до заяв Відповідача виконавцю про примусове виконання.( підтверджується копіями заяв па примусове виконання та відповіддю Відповідача на адвокатський запит).
Згідно з відомостей з особистого кабінету Позивача, відкритого на сайті Відповідача вбачається, що згідно кредитного договору № IU4849677 від 22.08.2020 року (номер кредиту в особистому кабінеті IU2710080) на суму 15 000,00 грн. надано на строк до 14.10.2020 року.
Згідно з відомостей з особистого кабінету Позивача, відкритого на сайті Відповідача вбачається, що згідно кредитного договору № ID7123261 від 21.08.2020 року (номер кредиту в особистому кабінеті ID3042715) на суму 15 700,00 грн. надано на строк до 08.11.2020 року.
Проте, нарахування такої заборгованості є повністю безпідставним, оскільки відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ВП ВС від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12: «...54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України».
Отже, кредитор не може нараховувати проценти за кредитним договором після закінчення строку кредитування (після закінчення вказаної у кредитному договорі дати повного погашення кредиту) або у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту у порядку, передбаченому положеннями статті 1050 Цивільного кодексу.
Крім того, кредитні договори, за якими нотаріусом вчинено оскаржувані виконавчі написи, не були посвідчені нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню у зв`язку з недотриманням вимог вчинення виконавчих написів щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а також укладення одного кредитного договору взагалі не визнається Позивачем, оскільки був оформлений з використанням копій документів, наданих для укладення іншого договору. А за іншим кредитним договором заборгованість має спірний характер. Тому оспорюванні виконавчі написи мають бути визнані такими, що не підлягають виконанню.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорювані виконавчі написи нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, і тому вони підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1816,00 грн.
Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 206, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя: М.В. БУТЕНКО