Провадження № 2/604/101/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Підволочиськацивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором купівлі продажу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , постійне місце виконання господарської діяльності: АДРЕСА_1 , через представника адвоката Братівника Ігоря Васильовича, звернувся з позовом до ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: с. Остап`є, Тернопільського району, Тернопільської області про стягнення з відповідача в користь позивача 22317,12 злотих за договором купівлі-продажу від 12 листопада 2018 року та 1931,49 злотих 3 проценти річних за користування чужими коштами в період з 13 листопада 2018 року 01 жовтня 2021 року; 6801,41 злотих за договором купівлі-продажу від 04 жовтня 2019 року та 398,56 злотих 3 проценти річних за користування чужими коштами в період з 19 жовтня 2019 року 01 жовтня 2021 року, а також понесених судових витрат, посилаючись на те, що відповідач не виконав своїх боргових зобов`язань, на претензії, щодо погашення заборгованості не ігнорує, а тому станом на час звернення до суду заборгував йому 31448,58 злотих, що еквівалентно 210522,63 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що ОСОБА_4 , котрий згідно законодавства Республіки Польща здійснює підприємницьку діяльність та ОСОБА_3 12 листопада 2018 уклали договір купівлі продажу, за умовами якого продавець зобов`язався продати покупцеві обумовлений товар, а покупець зобов`язався прийняти товар та здійснити його оплату 12.11.2018 за ціною 22 317,12 злотих. Вказує, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, передавши йому товар, а останній його прийняв. Зазначає, що факт існування між сторонами договірних правовідносин та передачі продавцем товару, обумовленого договором покупцеві підтверджується рахунком фактурою (FAKTURAVAT) номер 2/11/2018 від 12.11.2018, що виставлено покупцем та підписано відповідачем.Представник позивача також зазначив, що 04.10.2019 між сторонами повторно укладено договір купівлі продажу за умовами якого продавець зобов`язався продати покупцеві товар, а покупець зобов`язався прийняти товар та здійснити його оплату не пізніше 18.10.2019 року за ціною 6801,4 злотих. Вказує, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, передавши йому товар, а останній його прийняв. Факт існування між сторонами договірних правовідносин та передачі продавцем товару, обумовленого договором покупцеві підтверджується рахунком фактурою (FAKTURAVAT) номер 1/10/2019 від 04.10.2019, що виставлено покупцем та підписано відповідачем.Позивач вважає, що внаслідок невиконання відповідачем умов договорів купівлі продажу у відповідача виникла перед позивачем заборгованість, що становить 31 448,58 злотих, що включає в собі22 317,12 злотих заборгованості за договором купівлі-продажу від 12.11.2018 та 1 931.49 злотих 3 проценти річних за користування чужими коштами в період 13.11.2018 - 01.10.202 та 6 801,41 злотих заборгованості за договором купівлі-продажу від 04.10.2019 та 398,56 злотих 3 проценти річних за користування чужими коштами в період 19.10.2019 - 01.10.2021.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, та не повідомив суду про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про дату та час проведення судового засідання, участь представника в судовому засіданні також не забезпечив, проте подав відзив, згідно якого вбачається, що ОСОБА_3 позов не визнає, пояснившитим, що договір купівлі продажу між сторонами не укладався, а матеріали справи не містять доказу перебування ОСОБА_3 в період підписання рахункуфактури на території Республіки Польща, оскільки згідно паспорту громадянина України для виїзду закордон в зазначений період відсутні дані про перетин державного кордону відповідачем. Окрім того, відповідач зазначає, що в рахункахфактурах, що виставлено продавцем зазначені дані покупця не відповідають даним, що вказано в його паспорті, а саме - прізвище та адреса проживання ОСОБА_3 . Відповідач вказав, що знайомий з позивачем тривалий час, а останній сфальсифікував надані суду документи. Вважає, що жодних невиконаних зобов`язань перед позивачем не має, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

В ході розгляду справи судом вчинялись наступні процесуальні дії.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2021 відкрито провадження у даній справі, яку ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Почато підготовче судове провадження. Призначено перше судове засідання та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву та строк на подання зустрічного позову до 13.січня 2022.

14 квітня 2022 представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить позовну заяву залишити без задоволення. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились подавши суду заяви про проведення засідання за їх відсутності.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті.

Суд, ознайомившись із письмовими доводами позивача, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх повній сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних міркувань:

Відповідно до ст. ст.4, 19 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно ст.496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Наданими матеріалами справи судом встановлено, що згідно рахунком фактурою (FAKTURAVAT) номер 2/11/2018 від 12.11.2018 Bronislav Wodecki передав ОСОБА_3 товар прості свічки настільні різних кольорів, вагою 50 грамів кожна у кількості 4,23 тонни вартістю 22 317,12 злотих, що підтверджується наявними на документі підписами сторін. В рахунку фактурі зазначено, що розрахунок за товар слід проводити шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок позивача НОМЕР_3 відкритий у Santander Bank Polskа.

Також матеріали справи містять розрахунок фактуру від 4 жовтня 2019 (FAKTURAVAT) номер 1/10/2019 з якого встановлено, що Bronislav Wodecki передав ОСОБА_3 товар - свічки настільні кручені, різних кольорів у кількості 17 280.00 штук вартістю 6801,41 злотих, що підтверджується наявними на документі підписами сторін. В рахунку фактурі зазначено, що розрахунок за товар слід проводити шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок позивача: НОМЕР_3 відкритий у Santander Bank Polskа.

Нормою статті 202 Цивільного кодексу України визначено правочином дію особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом

У відповідності з статтею 509 Цивільного кодексу України , зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України надано визначення договору як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою цієї статті встановлено, що договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України).

Водночас статтею 627 Цивільного кодексу України з відсиланням до статті 6 цього Кодексу встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи вищезазначені нормативно правові акти, докази, що містяться в матеріалах справи та пояснення сторін, суд приходить до переконання, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли правовідносини, що характерні для договорів купівлі продажу.

Так, в рахунках фактурах, містяться відомості щодо виду та кількості товару, які позивач передав відповідачу. З наданих документів вбачається, що сторони дійшли згоди щодо ціни проданого товару, а також способу сплати грошових коштів, та грошової валюти у якій повинно бути виконане зобов`язання. Наявність у рахунках фактурах істотних умов, що характерні для договорів купівлі-продажу свідчить про укладання між сторонами правочину, чого відповідачем у своєму відзиві не оспорювалось.

Водночас підписи учасників правочину на рахунках фактури дають підстави вважати, що продавець ОСОБА_2 виконав зобов`язання стосовно передачі у власність ОСОБА_3 товару в кількості, обумовленому сторонами, а покупець ОСОБА_3 беззаперечно прийняв такий товар.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Частина 1 ст. 691 ЦК Українивстановлює, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару .

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що згідно з частиною першою ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Доказу здійснення оплати грошових коштів за придбаний товар зі Сторони відповідача на користь позивача матеріали справи не містять, що дає підстави вважати доведеною обставину невиконання ОСОБА_5 зобов`язання перед Bronislav Wodecki грошових коштів в розмірі 22 317,12 (двадцять дві тисячі триста сімнадцять) злотих згідно рахунку фактури (FAKTURAVAT) номер 2/11/2018 від 12.11.2018, що станом на 05 липня 2022 згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти злотий становить 144 943.00 грн (згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти Злотий встановленої НБ України станом на 05.07.2022 1 злотий становить 6,4947 грн) та 6801,41 (шість тисяч вісімсот один) злотих, що станом на 05.7.2022 еквівалентно 44 173.12 грн згідно рахунку фактури (FAKTURAVAT) номер 1/10/2019 від 04.10.2019, а всього 29 118.53 (двадцять дев`ять тисяч сто вісімнадцять) злотих, що еквівалентно 189 116.12 грн.

Водночас суд вважає відсутніми підстави для стягнення в користь позивача з відповідача 3 процентів річних за користування чужими коштами у зв`язку з невиконанням умов договору виходячи з наступного :

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною другою цієї статті встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки рахунок фактура не вважається правочином, а є документом, що підтверджує наявність між сторонами договірних зобов`язань, а матеріали справи інших доказів щодо умов договору купівлі продажу не містять суд приходить до переконання, що строк виконання зобов`язання покупцем сторонами не погоджено та згідно ст. 530 Цивільного кодексу України строк виконання зобов`язання настав пред`явленням вимоги продавця до покупця.

Водночас судом не береться до уваги, як доказ настання строку виконання зобов`язання надіслане позивачем 16.01.2020 року нагадування про необхідність оплати заборгованості від 23.10.2019 року на суму 22 317.17 злотих та 6801.41 злотих протягом 14 днів з дня отримання вимоги, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо отримання такої вимоги ОСОБА_5 , таким чином строк виконання зобов`язання настав з поданням позовної заяви до суду. У зв`язку із наведеними відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача 3 процентів річних за користування чужими коштами в розмірі 8 732.90 злотих.

Суд також відхиляє доводи відповідача стосовно того, що у нього відсутні боргові зобов`язання перед позивачем з якими останній звернувся до суду, як такі, що не знаходять спростування в матеріалах справи.

Згідно частин 1-4 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами частини другої статті 78 процесуального закону встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами ту обставину, що рахунок фактура (FAKTURAVAT) номер 2/11/2018 від 12.11.2018 року та рахунок фактура (FAKTURAVAT) номер 1/10/2019 від 04.10.2019 року, підписані власноруч не ОСОБА_3 .

Відповідач не здійснював заходів щодо спростування даної обставини в межах цивільного процесу, зокрема не заявляв клопотання про проведення почеркознавчої експертизи з метою спростування такої обставини.

Водночас суд відхиляє письмові доводи відповідача стосовно того, що в рахунках фактурах в графі «покупець» вказані невірні реквізити, а саме: вказано АДРЕСА_2 замість даних, що вказано в паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданому 1 червня 2012 в якому його дані зазначено як Petro Wasko, а згідно паспорту громадянина України НОМЕР_5 виданий 29.11.2007 Підволочиським РВ УМВС України місце реєстрації та проживання зазначено с. Остап`є, Тернопільського (Підволочиського) району Тернопільської області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» визначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон.

Громадянин України не може мати більше двох паспортів для виїзду за кордон (частини 1-3 Постанови).

Аналізуючи вищезазначену норму права вбачається, що паспорт для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, однак громадянин України може мати одночасно до двох таких паспортів, що дає суду підстави вважати доводи ОСОБА_3 щодо невідповідності його даних вказаних в рахунках фактурах тим даним, що зазначено в його паспорті для виїзду за кордон такими, що не спростовують підписання ним власноруч цих документів. З цих же мотивів суд вважає безпідставними та не доведеними доводи відповідача стосовно неможливості підписання ним рахунків фактури, оскільки в його закордонному паспорті відсутні відомості про перетин кордону в зазначений в них період. Окрім того варто зазначити, що дата на рахунку-фактурі може не збігатись з датою проставлення на ньому підпису покупцем, проте жодним чином не свідчить, що між сторонами не було домовленості щодо купівлі-продажу товару, а лише про погодження вказаних у даних документах факту отримання та вартості товару.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 22 317,12 злотих за рахунком фактурою (FAKTURAVAT) номер 2/11/2018 від 12.11.2018 та 6801,41 рахунком фактурою (FAKTURAVAT) номер 1/10/2019 від 04.10.2019. В задоволенні решти вимог слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Позивачем при подачі позову до суду заявлено позовні вимоги про стягнення 31 448,58 злотих.

Судом задоволено позовні вимоги на суму 29 118.53 злотих, що становить 92.65 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 949.23 грн, що складає 92.6 % від 2105.23 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 2, 12, 76-81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.202, 205, 509, 526, 530, 533, 612, 625, 626, 655, 656, 692, 664, 691, 692 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов ОСОБА_2 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (адреса реєстрації: с.Остап`є, Тернопільського району, Тернопільської області РНОКПП: НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_3 (адреса реєстрації: с.Остап`є, Тернопільського району, Тернопільської області, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 22 317,12 злотих за договором купівлі-продажу за рахунком фактурою (FAKTURAVAT) номер 2/11/2018 від 12.11.2018.

3.Стягнути з ОСОБА_3 (адреса реєстрації:с. Остап`є, Тернопільського району, Тернопільської області РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 6801,41 згідно договору купівлі продажу за рахунком фактурою (FAKTURAVAT) номер 1/10/2019 від 04.10.2019.

4.Стягнути з ОСОБА_3 (адреса реєстрації: с.Остап`є, Тернопільського району, Тернопільської області, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 19 49.23 грн сплаченого судового збору.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Сташків Н.Б.