Провадження 2-о/127/290/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2022 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши окремому провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу № 127/15633/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,-

в с т а н о в и в :

заява зареєстрована судом 22.07.2022 року і мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України внаслідок бойових дій у м. Маріуполь померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - бабуся заявника ОСОБА_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

03.04.2022 року сусідка ОСОБА_2 повідомила заявнику про смерть бабусі під час обстрілу. Вона знаходилась в квартирі за місцем проживання і осколком скла була поранена. Через кілька днів сусіди винесли її тіло з квартири і поховали неподалік будинку. З відеозапису ряду могил в м. Маріуполь заявник побачив могилу з табличкою з написом: « ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Сусідка ОСОБА_3 - ОСОБА_4 05.05.2022 року надала заяву, в якій підтвердила факт смерті ОСОБА_3

19.05.2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 із заявою та копією заяви ОСОБА_4 , що підтверджує смерть ОСОБА_3 , однак, йому було відмовлено в реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з причини відсутності підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть на підставі наданих ОСОБА_1 документів.

ОСОБА_1 просив суд встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Маріуполі, у віці 96 років, його бабусі - ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Вірнопілля Ізюмського району Харківської області.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що внаслідок проведення бойових дій в м. Маріуполь він з дружиною та дітьми в середині березня виїхав з міста. 19.03.2022 року, знаходячись на підконтрольній Україні території, він почав з`ясовувати долю своїх близьких, що залишились в Маріуполі і через сусідів з`ясував, що його бабуся ОСОБА_3 , яка проживала сама за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , померла. ОСОБА_3 мала єдиного сина, була матір`ю його батька - ОСОБА_5 , який загинув у 2009 році. Своє прізвище - « ОСОБА_6 » він змінив на « ОСОБА_7 » після реєстрації шлюбу. Його брат також загинув від осколкових поранень в березні 2022 року. Спорів щодо майна немає. Свідоцтво про смерть бабусі він отримати не може, оскільки відсутнє лікарське свідоцтво про смерть.

Свідок ОСОБА_4 , яка приймала участь в засіданні в режимі відеоконференції із Новозаводським районним судом м. Чернігова, суду пояснила, що ОСОБА_1 знає, як онука ОСОБА_3 , яка була її сусідкою в м. Маріуполь. Вони проживали в будинку АДРЕСА_3 і ОСОБА_3 знала з дитинства. На початку березня 2022 року місто було під окупацією, відбувались безкінечні обстріли, були зруйновані будинки. Люди переховувались в укриттях, зв`язок, електроенергія і будь-які комунікації відсутні. Через постійне перебування в укриттях вони втратили відлік часу і днів. Багато людей загинуло. В перервах між обстрілами разом з сусідами заходили в квартири, забирали тіла загиблих. ОСОБА_3 також знайшли мертвою, вона загинула від уламків скла і її поховали в дворі будинку. Орієнтовна дата її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Всі документи залишились в квартирі. Лікарське свідоцтво про смерть не видавали, оскільки жодна структура не працювала.

Заінтересована особа - представник Вінницького міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі. При ухваленні рішення покладався на думку суду.

Вислухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Маріуполь Донецької області. Його батько - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_10 .

З 24.03.2000 року і станом на 05.08.2020 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

З 21.03.2022 року ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, його фактичне місце проживання - АДРЕСА_5 .

Згідно свідоцтва про народження батьком заявника був ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану матір`ю ОСОБА_9 була ОСОБА_2 (а.с. 10).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була документована паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 12.03.1998 року Орджонікідзівським РВ УМВС України м. Маріуполя Донецької області, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , що підтверджується повідомленням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 05.08.2022 року. Інформація надана в результаті розгляду за даними картотек заяв про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, які передані територіальними органами ДМС України на централізоване зберігання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до ч. 2 ст. 113 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 61,48 кв.м.

Про смерть ОСОБА_3 заявнику стало відомо з переписки в Телеграм каналі із сусідами ОСОБА_3 , в тому числі зі слів ОСОБА_4 (а.с. 14-20).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь.

Також був оглянутий відеозапис, згідно якого на відео зафіксовано ряд могил мешканців будинків по АДРЕСА_6 , в тому числі могила ОСОБА_3 26.11.1926 - 05.03.2022 (а.с. 21-22).

19.05.2022 року заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 із заявою та копією заяви ОСОБА_4 , що підтверджує смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 надана письмова відмова в реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь з причини відсутності підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть відповідно до законодавства України, на підставі наданих ОСОБА_1 документів (а.с. 23).

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, та чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначені правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 17 зазначеного закону, зокрема, визначено: державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до вимог частини 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

З 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року.

Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України виданий наказ № 75 від 25.04.2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 року, згідно якого Маріупольська міська територіальна громада увійшла в даний перелік.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidouv. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozerv. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто, є окупованою)» (Mozerv. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки доказів про смерть особи на тимчасово окупованій території, оскільки інша можливість збору доказів смерті особи на тимчасово окупованій території наразі неможлива, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Станом на день розгляду судом даної справи, смерть ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не зареєстрована через неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі наданих ОСОБА_1 документів.

Враховуючи сукупність наданих доказів і викладені обставини, пояснення учасників справи, свідка, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Вірнопілля Ізюмського району Харківської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 96 років, в м. Маріуполь Донецької області.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 89, 315, 316, 317, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Вірнопілля Ізюмського району Харківської області і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 96 років, в м. Маріуполь Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_7 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа в АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_2

- заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), 21009, м. Вінниця, вул. Замостянська, 26

Повне судове рішення складене 05 серпня 2022 року.

Суддя: