Справа № 523/1317/22
Провадження №2-о/523/147/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначив, що у 1984 році йому було видано ордер № 246 серії ЛР на право зайняття трьох кімнат в квартирі АДРЕСА_1 . Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 03 серпня 1993 року було видано Свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 63,7 кв.м, яке зареєстроване і записане у реєстрову книгу за № 12-1469 згідно з розпорядженням № 17269 від 3 серпня 1993 р.

Заявник зазначає, що у вказаній квартирі, яка належить йому та членам його родини на праві спільної часткової власності, він зареєстрований з 21.03.1984 року, та з часу реєстрації місця проживання адреси не змінював. Разом з цим, під час укладення нових договір з постачання житлово-комунальних послуг, заявнику стало відомо, що в свідоцтві про право власності на житло від 03.08.1993 року наявна помилка в написанні його прізвища, а саме, його прізвище записано, як « ОСОБА_4 », в той час, як в паспорті громадянина України його прізвище українською мовою записано, як « ОСОБА_5 ». Також, заявник вказує, що звертався до виконавчого комітету Одеської міської ради з проханням виправити помилку, однак, йому було відмолено та роз`яснено про право на звернення до суду із зазначеного питання.

На підставі викладеного, заявник ОСОБА_1 , просить: встановити факт належності йому Свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 03.08.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, записаного в реєстрову книгу за № 12-1469.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2022 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, 29.03.2022 року (вх. №6124) звернувся на адресу суду із заявою про можливість розгляду справи за його відсутності, зазначив, що заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с.23).

Також, на адресу суду 29.03.2022 року (вх. №6124) надійшла спільна заява заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згідно якої заінтересовані особи зазначили, що заяву про встановлення факту підтримують та просять її задовольнити, розгляд справи провести за їх відсутності (а.с. 24).

Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Одеської міської ради також, 25.07.2022 року (вх. №4961) звернувся на адресу суду із заявою про слухання справи за його відсутності посилаючись на положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України (а.с. 37).

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з наявністю поданих заяв про можливість проведення розгляду справи за відсутності всіх учасників справи, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність сторін.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, докази надані заявником на підтвердження обставин зазначених в заяві, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

У заяві про встановлення юридичного факту, заявник просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа: Свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_1 , записаного в реєстрову книгу за № 12-1469, оскільки, іншого способу захисту його порушеного права аніж звернення до суду не має.

Судом досліджується Ордер виданий Виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів м. Одеси № 246 серія ЛР, який виданий (прізвище ім`я та по батькові записано російською мовою) « ОСОБА_6 » родина якого складається з 4 осіб, на право зайняття 3 кімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 37,63 кв.м. Ордер виданий на підставі рішення виконкому Ленінської ради народних депутатів м. Одеси від 02.03.1984 року № 114. Склад сім`ї: дружина ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_9 (прізвище ім`я та по батькові записані російською мовою) (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1993 року виданого управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, квартира за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на правах спільної часткової власності: ОСОБА_6 , та члена його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в рівних частках. Загальна площа квартири: 63, 7 кв.м. Свідоцтво видане на підставі розпорядження від 03.08.1993 року №17269, зареєстровано і записано в реєстрову книгу за № 12-1469 (а.с.9). Відповідно до відмітки проставленої на звороті Свідоцтва, право власності на квартиру зареєстровано 06.04.1994 року за ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , за № 26 стр 27 кн.56 пр.

Таким чином, судом встановлено, що ордер на квартиру було видано у 1984 році на ім`я ОСОБА_6 , прізвища, ім`я та по батькові осіб були записані російською мовою, на підставі Свідоцтва про право власності на житло було здійснено реєстрацію права власності.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_12 та ОСОБА_11 30.04.2010 року реєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 427 (а.с.16).

Відповідно до Відомості № Б3-13898-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 дата реєстрації: 21.03.1984 року, ОСОБА_2 дата реєстрації: 21.03.1984 року, ОСОБА_13 дата реєстрації: 23.12.2021 року, ОСОБА_3 дата реєстрації: 23.12.2021 року (а.с.13).

Отже, з досліджених документів вбачається, що заявник у справі в квартирі зареєстрований з березня 1984 року, ордер на зайняття житлового приміщення було видано в лютому 1984 року.

Разом з цим, згідно паспорта громадянина України останній видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, згідно свідоцтва про народження (прізвище ім`я та по батькові записано російською мовою) ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьками зазначені: ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_14 (а.с.6).

Так, як вже було встановлено судом, ордер на квартиру було видано на ім`я « ОСОБА_6 », Свідоцтво про право власності на житло на ім`я ОСОБА_6 .

Отже, в даному випадку при перекладі прізвища з російської на українську мови відбулась Транслітерaція, або транслітерування (від лат. trans«через», «по той бік» і litera«літера»), механічна передача тексту й окремих слів, які записані однією графічною системою, засобами іншої графічної системи при другорядній ролі звукової точності, тобто передача однієї писемності літерами іншої.

Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Приписами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту прав заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності ОСОБА_1 Свідоцтва про право власності на житло.

З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Керуючись ст.ст.76, 81, 89, 247, 258-259, 263-265, 273, 315, 319, 354-355,пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) Свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_1 , записаного в реєстрову книгу за № 12-1469 згідно розпорядження № 17269 від 03.08.1993 року.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.07.2022року.

Суддя: