Єдиний унікальний номер № 729/371/22
Номер провадження 2/741/403/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 липня 2022 року м. Носівка

Суддя Носівського районного суду Чернігівської області Крупина А.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відділу освіти Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом до відповідача відділу освіти Бобровицької міської ради Чернігівської області та просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ відділу освіти Бобровицької міської ради Чернігівської області від 27.05.2022 № 28 про звільнення з роботи з посади директора Бобровицького ліцею Бобровицької міської ради Чернігівської області по п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених трудовим договором і правилами трудового розпорядку;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Бобровицького ліцею Бобровицької міської ради Чернігівської області;

- стягнути з відділу освіти Бобровицької міської ради Чернігівської області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відділу освіти Бобровицької міської ради Чернігівської області на мою користь моральну шкоду у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 липня 2022 року задоволено заяву про самовідвід судді Кузюри В.О.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 липня 2022 року задоволено самовідвід судді Бойко В.І.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 липня 2022 року задоволено заяву про самовідвід судді Демченко Л.М. в розгляді зазначеної справи.

22 липня 2022 року матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Носівського районного суду Чернігівської області.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши надані документи, суддя приходить до висновку, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням норм ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Проте, вказана позовна заява подана із порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позовна заява не відповідає вимогам пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України, а саме позивачем заявлені позовні вимоги майнового характеру, які підлягають грошовій оцінці - про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, при цьому не зазначено ціну позову, прохальна частина позовної заяви не містить конкретної суми, яку позивач просить стягнути з відповідача, не наведено обґрунтованого розрахунку цієї суми.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається - сумою, яка стягується.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

У зв`язку з цим, у позовній заяві позивачеві необхідно зазначити ціну позову та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, визначити зміст позовних вимог, відповідно до проведеного розрахунку сум стягнення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому слід звернути увагу, що згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, із змінами, (надалі Закон 3674) .

Згідно з ст. 1 цього Закону судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Водночас, статтею 5 Закону 3674 установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Проте за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону 3674, згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто, заробітна плата, яку просить стягнути позивач, за своєю суттю є середнім заробітком за час вимушеного прогулу, що не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону 3674.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі № 728/2955/18 від 10.01.2019, починаючи з 1 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільняються від сплати судового збору.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 761/943/18.

У постанові від 27.04.2021 у справі № 182/729/17 Верховний Суд висловив думку про те, що згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім цього, позивачем у даній справі фактично заявлено вимоги про визнання незаконним та скасування наказу відділу освіти Бобровицької міської ради Чернігівської області від 27.05.2022 № 28 про звільнення її ( ОСОБА_1 ) з роботи з посади директора Бобровицького ліцею Бобровицької міської ради Чернігівської області та стягнення на її користь моральної шкоди у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., на які не поширюються пільги щодо звільнення від сплати судового збору, встановлені пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону 3674 при пред`явленні яких судовий збір не сплачується.

Позивач клопотання про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору не заявляв. Документів, що підтверджують сплату ОСОБА_1 судового збору у встановлених порядку і розмірі, при подачі позову останньою не надано.

Вказані вище недоліки є перешкодою для відкриття провадження у справі.

Як вбачається з позовної заяви, прохальна її частина містить одночасно одну самостійну вимогу немайнового характеру (визнати незаконним та скасувати наказ) та дві вимоги майнового характеру (стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу; стягнення моральної шкоди).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону 3674, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже, позивач зобов`язана сплатити судовий збір при зверненні до суду із вимогами про скасування оспорюваних наказів та стягнення середнього заробітку.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя. Судовий збір є таким собі обмежувальним заходом, який попереджає подання необгрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону 3674, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону 3674, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто те менш як 992,40 грн.

Згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону 3674, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір, ставка якого складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн. 00 коп.).

Позивач, заявляючи вимогу про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, не вказує конкретний розмір такої виплати, а тому суд позбавлений можливості визначити конкретний розмір судового збору, який підлягає сплаті за дану позовну вимогу.

За таких обставин, позивачу слід конкретизувати (навести розрахунок та документальне підтвердження), який конкретно розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу вона просить стягнути з відповідача та відповідно до даного розміру сплатити судовий збір.

На підтвердження сплати судового збору до суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу освіти Бобровицької міської ради про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі залишити без руху.

Надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання нею копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення вказаних в ній недоліків.

У разі, якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Анатолій КРУПИНА