Справа № 445/214/22
провадження № 2/445/355/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обгрунтування позову зазначає, що за життя її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підставі рішення виконкому Золочівської міської ради № 247 від 30.08.1976 року, яким була виділена земельна ділянка для будівництва гаражу на АДРЕСА_1 , побудували гараж. Однак за життя права власності на вказане нерухоме майно не оформили. Вказане нерухоме майно було їхньою спільною сумісною власністю. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/2 гаражу, що знаходиться на АДРЕСА_1 . Після смерті батька спадщину прийняла її мати ОСОБА_4 , яка також не оформила права на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла. Вказує, що спадщину прийняла після смерті матері, оскільки проживала та була зареєстрована разом з нею за однією адресою. Однак в оформленні права на спадщину, зокрема на спірну будівлю гаража, нотаріусом їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на вказаний об`єкт нерухомості. Вказана обставина, що є перешкодою в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

В підготовче засідання позивач не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності проти задоволення позову не заперечила.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом із копії рішення виконавчого комітету Золочівської міської ради депутатів трудящих № 247 від 30.06.1976 року, ОСОБА_3 виділено земельну ділянку під будівництво гаражу для власного автомобіля площею 21,5 м.кв. та зобов`язано ОСОБА_3 виготовити технічну документацію на будівництво гаража.

Довідкою №27 від 05.03.2019 року, виданою Золочівською міською радою Львівської області підтверджується, що на пл. Ринок, 104, в м. Золочеві знаходиться будівля гаражу, що побудований гр. ОСОБА_3 .

Згідно довідки №68 від 09.02.2022 року, виданої КП ЛОР "ЗМБТІ", станом на 01.01.2013 року, будівля гаражу АДРЕСА_1 на правах приватної власності не зареєстрована.

Згідно технічного паспорту на гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленого 13.01.2019 року на замовлення ОСОБА_1 , загальна площа гаража 22,9 кв. м.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі.

З копії свідоцтва про народження та про укладення шлюбу судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно заповіту складеного 29.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіла належну їй на день смерті частку квартири своїй дочці ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35/18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

Таким чином судом встановлено, що спірний гараж, був побудований в 1977 році гр. ОСОБА_3 , на підставі відповідних дозвільних документів, згідно діючого на той час законодавства. Враховуючи те, що будівля гаражу зведена ОСОБА_3 в період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , то дане нерухоме майно було спільною сумісною власністю подружжя.

Після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_4 прийняла спадщину, до складу якої входила 1/2 частина спірного гаража.

Враховуючи те, що заповітом, посвідченим від імені ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не охоплене все майно, що входить до складу спадщини, зокрема і спірний гараж, а відтак такий спадкується за законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом, при цьому остання не прийняла спадщину після смерті матері і на таку не претендує, про що подала відповідну заяву.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Згідно ст. 328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що спірне нерухоме майно належало спадкодавцю, позивач має право на спадкування майна після смерті матері, як спадкоємець за законом першої черги, відсутність інформації про осіб, які б прийняли спадщину, спадщину фактично прийняла, проте відсутність правовстановлюючого документу на спірне нерухоме майно, яке підтверджувало би право власності спадкодавця, є перешкодою для реалізації позивачем свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 11, 13, 200, 206, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, ст. 16, 328, 386, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1225, 1268, 1272, 1296 ЦК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на гараж площею 22,9 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 25.04.2022 року.

Суддя В. М. Сивак