Справа № 200/2656/19
Провадження № 2/932/3367/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою,

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у лютому 2019 року надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою яка становить 194 632,24 грн. та судовий збір.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилалася на те, що 28.03.2018 року в м. Дніпрі, по вул. Лабораторна, 61, між автомобілем Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , сталася ДТП, в результаті якої власнику автомобіля Audi Q7, р.н. НОМЕР_1 заподіяні матеріальні збитки.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 ОСОБА_2 визнано винним у ДТП яке мало місце 28.03.2018. Згідно з висновком експертного дослідження №5492, вартість відновлювального ремонту автомобіля державний номерний знак НОМЕР_1 становить 254 627,41 грн. без урахування ВТВ, та 294 632,24 грн. з урахуванням ВТВ. Оскільки цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована, за заявою ОСОБА_1 , яка є власником автомобіля державний номерний знак НОМЕР_1 , МТСБУ її було перераховано 100 000,00 грн. в рахунок страхового відшкодування. З огляду на те, що виплачена МТСБУ сума не покриває витрат на відновлювальний ремонт, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від 05.06.2019 відкрито провадження у справі.

У зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя, справу було передано судді Сліщенку Ю.Г. яким 19.03.2020 року постановлено ухвалу про її прийняття до свого провадження.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, справу було передано судді Кондрашову І.А. яким за ухвалою від 13.04.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач просив провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від ОСОБА_2 не надходило.

Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/7506593, цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу Audi Q7, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄНА ІНШУРАНС ГРУП». Строк дії поліса з 15.11.2017 по 14.11.2018.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 ОСОБА_2 було визнано виним у ДТП, яке мало місце 28.03.2018 за ст.124 КУпАП.

Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця про визначенню вартості матеріального збитку КТЗ за №5492 від 25.04.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля державний номерний знак НОМЕР_1 становить 254 627,41 грн. без урахування ВТВ, та 294 632,24 грн. з урахуванням ВТВ.

Згідно з випискою за картковим рахунком, МТСБУ було перераховано ОСОБА_1 100 000,00 грн. в рахунок страхового відшкодування.

28.01.2019 ОСОБА_2 було направлено вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Так, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Положенням статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 ЦК України надано визначення збитків, у тому числі, як втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 07.04.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №755/29950/14, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

З огляду на вищевикладене та оскільки ОСОБА_2 було визнано винним у ДТП, яке мало місце 28.03.2018 року, враховуючи належним чином підтверджений розмір спричинених збитків, з останнього підлягає стягненню різниця між фактичним розміром збитків та страховою виплатою, що становить 194 632,24 грн. Отже, позовні вимоги суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 946, 32 грн. належить стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1188, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП не вказаний) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 194 632 (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот тридцять дві) гривні, 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП не вказаний) судовий збір у розмірі 1 946 (одна тисяча дев`ятсот сорок шість) гривень, 32 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його складання, або через 30 днів з дня отримання його копії учасниками процесу.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ