Провадження № 2/359/2356/2022
Справа № 359/5981/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.

при секретарі - Івковій Д.Л.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідача - Сінькевича В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про стягнення середньої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

06.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з позовом до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з вимогою:

- стягнути з Державного підприємства «Міжнародний Аеропорт «Бориспіль» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 25.02.2022 по 23.03.2022, а також з 01.06.2022 до дня винесення рішення суду та в подальшому зобов`язати виплату заробітної плати до завершення дії контракту або до моменту його розірвання (а.с.1-5).

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що відповідно до трудового договору з 22.12.2017 року по теперішній час він працює на посаді «Оператор спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю пасажирів на безпеку служби авіаційної безпеки» ДП МА «Бориспіль», що підтверджується даними довідки доданої до позову. З 25 лютого 2022 року по 24 березня 2022 року він брав безпосередню участь у виконанні завдань територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , в/ч НОМЕР_2 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. №65/2022 «Про введення військового стану» та Закону України «Про основи національного супротиву» № 2024-ІХ від 27.01.2022 року.

Позивач зазначає, що з 24.03.2022 по даний час проходить службу в складі Добровольчого формування Бориспільської міської територіальної громади № 1 при в/ч НОМЕР_2 , залучений до виконання громадських та державних обов`язків, що здійснюються у робочий час на постійній основі та приймаю безпосередню участь у виконанні завдань територіальної оборони у відповідності до підписаного Контракту добровольця територіальної оборони, укладеного відповідно до Наказу МО України № 84 від 07.03.2022р. «Про затвердження форми контракту добровольця територіальної оборони та посвідчення добровольця територіальної оборони», Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про основи національного спротиву».

Вказує, що відповідно до п.2 Положення «Про добровольчі формування територіальних громад», затвердженого Постановою КМУ № 1449 від 29.12.2021р., ст.3 Закону України «Про основи національного спротиву» та п.1 Контракту добровольця територіальної оборони, укладеного відповідно до Наказу МО України № 84 від 07.03.2022р. «Про затвердження форми контракту добровольця територіальної оборони та посвідчення добровольця територіальної оборони», уклавши даний контракт добровольці виконують державні та громадські обов`язки.

Зазначає, що згідно з п.2 ст.24 Закону України «Про основи національного спротиву» на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вказує, що згідно з п.3 Контракту на Добровольця, який уклав цей Контракт, поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 119 Кодексу законів про працю України.

Посилаючись на вимоги ст. 119 КЗпП України, зазначає, що на підставі довідки, виданої 19.04.2022 року та Контракту від 24.03.2022 року, укладеного строком на 3 роки, він з 25.02.2022 року та на час подачі даної заяви виконує державні та громадські обов`язки і відповідно до вищевказаних нормативних актів має право на збереження середнього заробітку за місцем роботи з 25.02.2022 року та весь час дії контракту.

ОСОБА_1 зазначає, що ДП МА «Бориспіль» не врахував період з 25.02.2022 по 23.03.2022 року, а також в подальшому з 01.06.2022 року та по час подачі даної заяви, не виплачує йому заробіток у визначеному розмірі, посилаючись на відсутність підстав для такої виплати, при цьому вказує, що в період з 24.03.2022. по 31.05.2022 року йому надходила середня заробітна плата згідно наказу №11-07/1-605/п від 11.04.2022 року. Про скасування наказу позивачу повідомлено не було.

Посилаючись на положення «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995р., вказує, що його заробітна плата за попередні 2 повних місяці роботи, що передували місяцю укладення контракту (січень 2022р.- лютий 2022р) склала 30684,61 грн. (17536,87 грн. за січень 2022 р. + 13147,74 грн. за лютий 2022р.), його середня заробітна плата за місяць склала 19259,28 грн. та виплачувалася йому в період з 24.03.2022 по 31.05.2022 року, що підтверджується довідкою № ОК5 від 10.08.2022р., наданою йому автоматичною системою Пенсійного фонду України.

28.10.2022 від відповідача надійшов відзив (а.с.23-25), за змістом якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначає, що особи, які уклали контракт добровольця територіальної оборони не набувають статус осіб, вказаний у ч.3 ст.119 КЗпП України, оскільки добровольці територіальної оборони не зазначені в переліку осіб, яким надаються відповідні гарантії.

Відповідно до пункту 2.11 роз`яснень Міністерства економіки України від 23.03.2022, враховуючи специфіку служби в територіальній обороні, яка може передбачати не постійне, а періодичне залучення працівника до виконання своїх обов`язків, вважають, що роботодавцю не потрібно в обов`язковому порядку видавати наказ про увільнення працівника від виконання роботи за трудовим договором. В кожному конкретному випадку слід виходити із рівня залучення працівника до участі в територіальній обороні, кількості робочого часу, який витрачає працівник на цю діяльність та ефективність і можливість виконання його обов`язків за трудовим договором. При цьому на час виконання працівниками обов`язків з територіальної оборони у робочий час їм гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Також зазначено, що на підставі наказу від 24.02.2022 №01-07.10-1 починаючи з 24.02.2022 і дотепер в ДП МА «Бориспіль» запроваджено простій з оплатою працівникам часу простою з розрахунку 2/3 тарифної ставки, встановленого працівникам розряду (окладу). Перебування працівника в простої позбавляє його обов`язку виконувати роботу, а тому виключається сам факт наявності у працівника робочого часу в період простою. Звертає увагу, що позивач перебуває у простої з 24.02.2022 по даний час, і, як наслідок, виконання ним за контрактом добровольця територіальної оборони державних та/або громадських обов`язків у робочий час не здійснюється.

Вказує, що за результатами аналізу вказаних вище обставин в розрізі норм трудового законодавства, та з урахуванням змісту роз`яснень Міністерства економіки України та листа Бориспільської районної військової адміністрації від 25.05.2022 № 48/07-46/746, ДП МА «Бориспіль» дійшло висновку про необхідність скасування наказу від 11.04.2022 №11-07/1-605/п про увільнення позивача від роботи, збереження за ним місця роботи та середнього заробітку, у зв`язку з чим видано відповідний наказ від 01.06.2022 № 01-07-13.

Зазначає, що, починаючи з 01.06.2022 позивачу оплачується саме час простою з розрахунку 2/3 тарифної ставки, встановленого працівникам розряду (окладу).

З огляду на вказані обставини, вимоги позивача вважає безпідставними.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 09.09.2022 (а.с.17) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у позові підстав, додатково пояснив, що до оголошення воєнного стану працював дванадцятигодинні зміни, з 25.02.2022 не працює, з 24.03.2022 по 31.05.2022 відповідач виплачував йому середню заробітну плату 19259,28 грн.(без урахування відрахувань), на руки отримував 15900грн., з 01.06.2022 отримує 2/3 посадового окладу в сумі 5835грн. (7340,00грн. - без урахування відрахувань). Наказ про простій він не оскаржував.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визнано сторонами, та підтверджується долученою до матеріалів справи копією довідки від 12.08.2022 №11-00 (а.с.10) позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з 22.12.2017 по теперішній час працює у Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () оператором спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю пасажирів на безпеку служби авіаційної безпеки.

Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» від 24.02.2022 №01-07.10-1 «Про впровадження простою на підприємстві» (а.с.26) у зв`язку закриттям повітряного простору України, введенням військового стану на всій території України та оголошенням загальної мобілізації на підставі ч.1 ст.34, 60-2, ч.1 ст.113 КЗпП України встановлено початок простою з 24 лютого 2022 року в усіх структурних підрозділах підприємства (за виключенням працівників, зазначених у додатку №1 даного наказу) до моменту усунення причин, які слугували підставою для оголошення простою. Крім того зазначено: на час простою зберегти за працівниками підприємства робочі місця та запровадити оплату праці з розрахунку 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) відповідно до чинного законодавства; керівникам структурних підрозділів довести до відома всіх підлеглих працівників зміст даного наказу.

Вказаний наказ, а також обставини, що стали підставами для встановлення простою, позивачем не оспорюється.

24.03.2022 позивач ОСОБА_1 на добровільній основі уклав з командиром добровольчого формування Бориспільської міської територіальної громади №1 ОСОБА_3 . Контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки, відповідно до якого добровільно взяв на себе зобов`язання виконувати завдання територіальної оборони в межах відповідної територіальної громади протягом строку дії Контакту, відповідно до вимог, визначених Законом України «Про основи національного супротиву», Положенням та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок діяльності добровольчих формувань територіальних громад, та цим Контрактом (а.с.8).

Наведене також підтверджується копією посвідчення добровольця територіальної оборони серія НОМЕР_4 (а.с.9).

Наказом «По особовому складу» від 11.04.2022 №11-07/1-605/п ОСОБА_1 , оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю пасажирів на безпеку служби авіаційної безпеки, у зв`язку з проходженням ним служби в територіальній обороні, відповідно до умов укладеного контракту добровольця територіальної оборони, вважати увільненим від роботи з 24 березня 2022 року по 24 березня 2025 року (або до дати дострокового розірвання контракту), зі збереженням за ним на час проходження служби в територіальній обороні місця роботи (посади) та середнього заробітку (а.с.27).

Наказом «Про втрату чинності окремих положень наказів» від 01.06.2022 № 01-07-13 у зв`язку із запровадженням на підприємстві простою, що виключає можливість виконання працівниками підприємства громадських та державних обов`язків у робочий час, з урахуванням вимог ч.1 ст.119 КЗпП України скасовано з 01.06.2022 накази, визначені у Додатку 1 до даного доказу, у тому числі вищезазначений наказу від 11.04.2022 №11-07/1-605/п про увільнення позивача від роботи, збереження за ним місця роботи та середнього заробітку (а.с.28,29).

Відповідно до копії довідки від 19.04.2022 №1366 ОСОБА_1 з 25.02.2022 по 24.03.2022 безпосередньо брав участь у виконанні завдань територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1, в/ч НОМЕР_2 відповідно до Указу Президента України «Про основи національного спротиву» №2024-ІХ від 27.01.2022 (а.с.11).

Той факт, що позивачу перераховувалася заробітна плата у нарахованому підприємстві розмірі середнього заробітку у період з 25.03.2022 по 01.06.2022, а також у період з 25.02.2022 по 25.03.2022 та, починаючи з 01.06.2022, в розмірі 2/3 від тарифної ставки сторонами, сторонами не оспорюється та фактично підтверджується Довідкою, сформованою засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 10.08.2022 (а.с.15).

14.07.2022 позивач звернувся до відповідача і з заявами (а.с.12,13), за змістом яких просив провести перерахунок заробітної плати у період з 25 лютого по 23 березня 2022 р. згідно ст.119 КЗпП України, за який йому була виплачена заробітна плата в розмірі 2/3 ставки, а також виконати вимоги законодавства та, починаючи з 01 червня 2022 року, проводити виплату в розмірі середнього заробітку.

Встановлено, що листом від 19.07.2022 №90-22-289 (а.с.14) заступником генерального директора з авіаційної безпеки ДП «МА «Бориспіль» Хлівним М. позивачу повідомлено, що значна кількість працівників аеропорту долучились до національного супротиву російської агресії в якості добровольців територіальної оборони та уклали відповідні контракти з командирами добровольчих формувань територіальних громад, умовами яких передбачено виконання добровольцями державних та/або громадських обов`язків. Зазначено, що в ДП МА «Бориспіль» запроваджено простій з оплатою працівникам часу простою з розрахунку 2/3 тарифної ставки, встановленого працівникам розряду(окладу), а також, що перебування працівника в простої позбавляє його обов`язку виконувати роботу, а отже виключається сам факт наявності у працівника робочого часу в період простою.

З огляду на викладене, повідомлено, що, враховуючи перебування визначених працівників підприємства в простої (відсутність робочого часу), вимоги ч.1 ст.119 КЗпП України до таких працівників не застосовуються.

Згідно з Довідкою від 10.10.2022 №2458, ОСОБА_1 з 24.03.2022 по даний час перебуває на військовій службі в Добровольчому формуванні Бориспільської міської територіальної громади №1 в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 на підставі укладеного контракту добровольця територіальної оборони (а.с.43).

За змістом вказаної довідки також зазначено, що доброволець постійно залучений до виконання громадських та державних обов`язків, що здійснюються у робочий час та приймає безпосередню участь у виконанні завдань територіальної оборони щоденно в складі ІНФОРМАЦІЯ_2 при в/ч НОМЕР_2 у відповідності до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про основи національного супротиву».

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2119-ІХ від 15 березня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Відповідно до ч.1 ст.34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижче оплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Згідно з ч.1 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Суд звертає увагу, що ч.1 ст.119 КЗпП України не зазнала змін з 24.02.2022 та, дійсно, передбачає, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про основи національного спротиву» складовими національного спротиву є територіальна оборона, рух опору та підготовка громадян України до національного спротиву.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про основи національного спротиву» фінансування та матеріально-технічне забезпечення національного спротиву здійснюються за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, а також з інших не заборонених законодавством України джерел.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про основи національного спротиву» на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з п.4 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, оскільки з 24 лютого 2022 року відповідачем було запроваджено на підприємстві простій та час простою оплачувався позивачу у встановленому законом порядку (2/3 окладу), суд дійшов висновку що підстави для нарахування заробітної плати у розмірі середнього заробітку за вказаний позивачем період відсутні.

Крім того, враховуючи вищенаведені положення ч. 2 ст. 24 Закону України «Про основи національного спротиву», слід дійти висновку, що законодавець закріплює положення, що діяльність членів добровольчих формувань територіальних громад прирівнюється до військової лише на час безпосереднього залучення до участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання завдань територіальної оборони.

Таким чином, доводи позивача, що чинне законодавство (КЗпП України) не покладає на працівника (позивача)) обов`язку щодо доведення залучення до виконання своїх обов`язків щодо участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання завдання територіальної оборони, суперечать вищенаведеним вимогам Закону України «Про основи національного супротиву», а також вимогам чинного цивільного процесуального законодавства щодо принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Проте належних і допустимих доказів того, що позивач, починаючи з 25.02.2022 по 23.03.2022, а також з 01.06.2022, у робочий час (дні та години) був залучений до виконання державних або громадських обов`язків, та яких саме, позивачем надано не було.

Суд звертає увагу, що, з урахуванням перебування підприємства у простої, виконання таких обов`язків не потребувало звільнення позивача від виконання трудових обов`язків, а отже збереження робочого місця (посади) та середнього заробітку. Право позивача на оплату праці забезпечено роботодавцем у визначеному ч.1 ст.113 КЗпП України розмірі.

У зв`язку з цим вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за вказаний в позовній заяві період слід визнати не обґрунтованими та не доведеними.

З урахуванням викладеного у задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі слід відмовити.

Судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами по справі відсутні. Так, судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з позовом до суду, підлягає віднесенню за рахунок держави. Відповідачем вимоги щодо відшкодування судових витрат заявлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,258,259,263-265,266,273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 25.02.2022 по 23.03.2022, а також з 01.06.2022 до дня винесення рішення суду та зобов`язання виплачувати середню заробітну плату до завершення дії контракту (добровольця територіальної оброни) або до моменту його розірвання - відмовити повністю

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 28.12.2022.

Суддя І. В. Муранова-Лесів