2/465/2240/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

01.08.2022 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова, в складі:

головуючого - судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинському Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного не проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно не проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 . На час відкриття спадщини останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично протягом тривалого періоду часу проживав за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 .

На день смерті чоловіка, за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ним також були зареєстровані його доньки від попереднього шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Однак, останні не проживали за своїм зареєстрованим місцем проживання з 2006 року, оскільки виїхали на постійне місце проживання за межі території України.

З метою прийняття спадщини після смерті чоловіка, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, звернулась до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За результатами такого звернення було заведено Спадкову справу за № 694/2020.

Однак, відповіддю вих. № 566/02-14 від 02 квітня 2021 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою повідомлено, що: «…Згідно довідки про останнє місце реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що спільно з ним зареєстровано двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Видача Свідоцтв про право на спадщину за законом, без врахування інтересів дітей спадкодавця є порушенням їхніх законних прав та інтересів, оскільки відсутній заповіт на Ваше ім`я. Встановити місце перебування та проживання, а також право на спадщину за законом спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , може лише суд».

Таким чином, встановлення факту постійного не проживання Відповідачів із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є необхідним для надання позивачеві можливості оформити спадкові права після смерті чоловіка, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28 січня 2022 року відкрито провадження у справі у загальному порядку та призначено підготовче судове провадження.

04.05.2022 р. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова клопотання представника позивача задоволено. Визначено витребувати в П`ятої Львівської державної нотаріальної контори (; 79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 69) копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також викликати та допитати свідків.

26.05.2022 р. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

29 травня 2022 року на адресу суду надійшла від П`ятої Львівської державної нотаріальної контори копія спадкової справи №694/2020, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечила.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

В судове засідання інші учасники не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Суд, заслухавши думку представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 .

16 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом.

На підставі заяви позивачки вищевказаним нотаріусом заведено спадкову, якій присвоєно №694/2020.

Судом встановлено, що час відкриття спадщини ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в матеріалах копій спадкової справи 694/2020, заведеної П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , наявна довідка, видана 10.12.2020 року Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про те, що разом із покійним ОСОБА_4 на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані дві доньки: ОСОБА_3 , 1988 р.н. та ОСОБА_2 , 1993 р.н. Фактично діти з батьками не проживали, проживали за кордоном.

Відповіддю вих. № 566/02-14 від 02 квітня 2021 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою повідомлено, що: «…Згідно довідки про останнє місце реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що спільно з ним зареєстровано двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Видача Свідоцтв про право на спадщину за законом, без врахування інтересів дітей спадкодавця є порушенням їхніх законних прав та інтересів, оскільки відсутній заповіт на Ваше ім`я. Встановити місце перебування та проживання, а також право на спадщину за законом спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , може лише суд».

Відповідно до ст. 1216 ЦК України: «Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)».

Згідно із ст. 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті».

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 1 статті 29 ЦК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини): «Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово».

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції чинній на момент відкриття спадщини): «Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини, а місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік».

Аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2020 року (справа № 355/832/17) зроблено наступний правовий висновок: «Державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації, оскільки документально спростована належними та допустимими доказами, якими є зазначені вище довідки органу місцевого самоврядування. При цьому частина третя статі 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінними один від одного. Відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів фактичного проживання позивача разом із спадкодавцем на час його смерті стало наслідком ухвалення обґрунтованого судового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку із його недоведеністю».

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 травня 2021 року (справа № 937/10434/19-ц) зазначив: «Сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини».

Таким чином, державна реєстрації Відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання на момент смерті батька за цією адресою реєстрації, оскільки ч. 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Так, в судовому засіданні свідок, ОСОБА_7 , зазначив про те, що покійний проживав разом із своєю дружиною позивачкою у м. Львові, Сихівський район. Крім того, вказав про те, що покійний неодноразово у розмові згадував, що його дві дочки від першого шлюбу виїхали за кордон до Італії.

Свідок, ОСОБА_8 , дочка позивачки, в судовому засіданні зазначила про те, що вона проживала разом із покійним ОСОБА_4 до самої смерті за адресою: АДРЕСА_2 . Особисто двох дітей від попереднього шлюбу свідок не знала, однак зі слів покійного, їй було відомо, що такі виїхали за кордон до Італії.

Свідок, ОСОБА_9 , - мати позивачки, в судовому засіданні зазначила про те, що покійний ОСОБА_4 був її зятем. Його дуже любила. Останній разом із її дочкою, ОСОБА_1 , проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Особисто двох дітей від попереднього шлюбу свідок не знала, однак зі слів покійного, їй було відомо, що такі виїхали за кордон до Італії.

В судовому засіданні також допитувалася в якості свідка ОСОБА_1 , яка зазначила про те, що її покійний чоловік після одруження з нею ще певний період проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , так як в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 проводився ремонт, а згодом, вони переїхали туди разом. Дочок від першого шлюбу покійного ОСОБА_1 не знала, однак зі слів чоловіка, такі виїхали за кордон в Італію.

Згідно долученого до матеріалів справи протоколу опитування адвокатом особи за її згодою від 22.07.2022 р., а саме ОСОБА_10 , останній зазначив про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , - дочки покійного ОСОБА_4 , орієнтовно в 2005 році виїхали на постійне місце проживання в Італію. Так, після одруження із позивачкою, ОСОБА_4 переїхав жити у Сихівський район м. Львова.

Згідно долученого до матеріалів справи протоколу опитування адвокатом особи за її згодою від 25.07.2022 р., а саме ОСОБА_11 , останній зазначив про те, що ОСОБА_4 проживав із своєю дружиною ОСОБА_12 та її дітьми у Сихівському районі м. Львова. Дочки покійного від першого шлюбу проживали із мартір`ю за кордоном, а саме в Італії.

Згідно долученого до матеріалів справи протоколу опитування адвокатом особи за його згодою від 26.07.2022 р., а саме ОСОБА_13 , останній зазначив про те, що дві дочки ОСОБА_4 від першого шлюбу перебувають за межами країни, а саме в Італії. Крім того вказав про те, що померлий проживав у Сихівському районі м. Львова.

Згідно долученого до матеріалів справи протоколу опитування адвокатом особи за його згодою від 27.07.2022 р., а саме ОСОБА_14 , остання зазначила про те, що дві дочки ОСОБА_4 тривалий період проживають за кордоном, а саме в Італії. На момент смерті останнього, такі не проживали у гуртожитку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Сихівською районною адміністрацією.

Так, згідно копії Довідки з місця проживання про склад сім`ї №911 від 25 серпня 2020 року, виданої молодіжним житловим комплексом «Ровесник», у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 прописані: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_4 проживав за вищевказаною адресою без реєстрації по день смерті.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з наведених доказів позивачем, в суду не виникає сумніву про те, що відповідачі постійно не проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачі проявили байдужість до розгляду справи та не надали будь яких доказів щодо спростування доводів позивачки.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивачки сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,280-284,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного не проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно не проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення оже бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , іпн: НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, , що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Чупринки, 69.

Повний текст рішення складений 02.08.2022 р.

Суддя Ванівський Ю.М.