Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/469/21
номер провадження 2/695/216/22

05 травня 2022 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря судового засідання Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що в січні 2021р. позивачем була отримана постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького П.С. про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Личука Т.В. від 19.05.2020р..
Із мотивувальної частини вказаної постанови приватного виконавця позивачем було встановлено, що у нього ніби-то виникла заборгованість по кредитному договору №49.36/42/07-С від 26.09.2007р., що був укладений між ним та ВАТ «Кредитпромбанк». На підставі договорів купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельтабанк», а останній в свою чергу передав ТОВ «ФК «Інвест Хаус» право вимоги за вказаним кредитним договором.
На підставі вказаного відповідач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса.
Позивач наполягає, що жодних повідомлень, досудових вимог із визначенням суми заборгованості, її розрахунку чи виписок він не отримував.
На думку позивача, нотаріусом належно не перевірено безспірність заборгованості, та не враховано низку обставин, які мають значення.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.04.2011р. у справі №2-126/2010 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №49.36/42/07-С від 26.09.2007р. на загальну суму 5269.42 дол. США. При цьому, відповідно до вказаного вище договору застави було звернуто стягнення на предмет застави, тобто на транспортний засіб - фургон- С, марки Mercedes Benz, модель 616 CD1, 2003р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже, між позивачем та відповідачем по справі з приводу вказаного у виконавчому напису договору існував спір та за рішенням суду було примусово звернено стягнення із відповідача відповідної заборгованості.

Позивачем було в добровільному порядку сплачено грошову заборгованість в сумі 5269.42 дол. США, а тому державним виконавцем Золотоніського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області Міклащук О.Ю. було винесено постанову про повернення виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду про звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином позивач наполягає, що кредитодавець стягнув з ОСОБА_1 суму заборгованості по вказаному кредитному договору в судовому порядку, а тому вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось, крім того, з дня виникнення права вимоги за вказаним кредитним договором минуло значно більше трьох років.

Проте, проценти із невідомих підстав нараховувались відповідачем поза межами терміну кредитного договору, при цьому нотаріусом належно не перевірено безспірність заборгованості, жодних повідомлень позивач від нотаріуса не отримував, більше того, на думку позивача, виконавчий напис нотаріусом було вчинено без урахування імперативних правил обчислення строків давності, тобто поза межами 3-річного терміну.

Вказані обставини свідчать про неналежне з`ясування нотаріусом усіх обставин, зокрема, що підтверджують безспірність заборгованості, а тому, на думку позивача, свідчать про суттєве порушення норм чинного законодавства при вчиненні вказаного виконавчого напису нотаріусом, а тому останній має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 24.04.2021 р. відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлений про час, місце та суть позовних вимог, відзив до суду не подав, представника в судове засідання не направив, будь-яких клопотань до суду не надав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Третя особа по справі, приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву чи заперечень до суду не надав, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог був повідомлений у порядку встановленому чинним законодавством.

За таких обставин суд, керуючись нормами ст.,ст. 178, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи - заочно.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. від 19.05.2020р., що зареєстрований за №1115 таким, що не підлягає виконанню. При цьому позивач вказує, що жодних повідомлень ні від відповідача ні від приватного нотаріуса він не отримав та фактично дізнався про існування такого напису від приватного виконавця, який відкрив у встановленому чинним законодавством порядку виконавче провадження із примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса.

Разом з тим позивачу належна копія оспорюваного виконавчого напису надана не була, а тому суд ухвалами від 24.11.2021р. та від 17.02.2022 р. витребовував від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького П.С. копію виконавчого напису №1115.

Однак, вказані ухвали суду виконані не були, виконавчий напис суду наданий не був.

Таким чином, на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. від 20.01.2021р. відкрито виконавче провадження №64222393, із змісту якої вбачається, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинив виконавчий напис 19.05.2020 р. за №1115 відповідно до якого стягнув на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованість, що виникла по кредитному договору №49.36/42/07-С від 26.09.2007р. з відповідними додатками, договору купівлі-продажу прав вимог, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельтабанк» 20.05.2013р., договору купівлі-продажу прав вимог №1991/К укладеного між ПАТ «Дельтабанк» та ТОВ « ФК «Інвест Хаус» від 04.10.2019р.,, боржником за яким є ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться в частині заявлення грошових вимог за період зх. 04 жовтня 2019р. пол. 08 травня 2020р. Сума заборгованості становить 24055 грн. та складається із заборгованості за відсотками за користування кредитом на 04.09.2019 23404 грн. 89 коп.; суми заборгованості в 3% річних 351 грн. 07 коп.; суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 грн..

Відповідно до кредитного договору №49.36/42/07-С від 26.09.2007р., що був укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 10000 дол. США, строком по 25.09.2012р..

Згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.04.2011р., із позивача в солідарному порядку було стягнуто кредитну заборгованість у загальному розмірі 5269.42 дол. США за договором кредиту №49.36/42/07-С від 26.09.2007р.. При цьому із вказаного рішення вбачається, що заборгованість установлена станом на 01.04.2011р., а сама заборгованість складається із строкової заборгованості за кредитом простроченої заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, пені за несвоєчасну сплату процентів, та пені за несвоєчасну сплату кредиту.

Крім того, вказаним рішенням суду було звернуто стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб - фургон- С, марки Mercedes Benz, модель 616 CD1, 2003р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .

Позивач наполягає, що свої зобов`язання він виконав, що стверджується відповідною постановою державного виконавця від 24.10.2012р. по виконавчому провадженні №32177093 про зняття арешту та з розшуку транспортного засобу боржника, відповідно до якої, на підставі заяви стягувача було знято арешт із вказаного вище транспортного засобу.

Крім того, з листа Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) від 16.09.2021р. за №27002 вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-366 виданого 10.06.2011 Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області, про звернення стягнення на транспортний засіб: - фургон С, марки Мерседес - Бенс, модель 616 СДІ, 2003р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_2 , видане та зареєстроване MB ДАІ м. Золотоноша ВДАІ УМВС у Черкаській області 29.03.2008року, що належать на праві власності ОСОБА_2 на користь ПАТ "Кредитпромбанк", 25.10.2012року завершено за п. 9 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (як фактично виконане), постанову та виконавчий лист направлено до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам суд зазначає наступне.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат» ).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Як зазначено вище, підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом П цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно- правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Так 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 910/10374/17, вказала, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 19.05.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Отже, для вчинення вказаних дій нотаріусом, зазначений вище кредитний договір мав би бути посвідчений нотаріально, однак як вбачається із змісту останнього, вказаний кредитний договір нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Суд також виходить з того, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц.

Таким чином, вирішуючи вказаний спір, керуючись нормами чинного законодавства та правовими висновками Верховного Суду, суд має врахувати наявність саме безспірної заборгованості, дотримання нотаріусом процедури вчинення нотаріальної дії та обов`язкової умови вчинення виконавчого напису нотаріально посвідчений договір.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887пс17 від 05 липня 2017 року.

У Постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №361/1488/19 сформульована правова позиція про те, що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або висловити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно- правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Позивач наполягає, що заборгованість не є безспірною, виконавчий напис вчинено за відсутності нотаріально посвідченого договору, а його самого не повідомляли ні про наявність заборгованості ні про намір вчинення виконавчого напису нотаріуса. Окрім цього розмір заборгованості нарахований безпідставно та не відповідає умова договору.

Відповідачем жодних доказів належного розміру заборгованості, порядку її нарахування, періоду за який вона виникла, тощо суду надано не було, а матеріали справи такі не містять, хоча відповідач не був позбавлений права на подання таких доказів.

Окрім того суд враховує, що вказаний виконавчий напис нотаріуса був вчинений саме з метою погашення заборгованості, яка була нарахована за відсотками за користування кредитом на 04.10.2019 та 3 % річних, що була нарахована на таку заборгованість.

Однак, як встановлено судом вище, рішенням суду із позивача вже стягнуті відсотки за користування кредитом ще в 2011 році.

Наявність судового рішення про дострокове задоволенні вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 зазначений висновок, відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Строк виконання кредитного договору №49.36/42/07-С встановлений в п. 1.1 та закінчився 25.09.2012р., а тому подальше нарахування відсотків станом на 01.11.2019 р. є необґрунтованим.

Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, а сам розмір боргу та порядок його нарахування містить істотні протиріччя, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Відповідно до правових висновків у Постанові КЦС ВС від 19.03.2021 у справі №750/3781/20, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, суд також має враховувати зазначені вище вимоги ст.. 88 ЗУ «Про нотаріат» відповідно до якої однією із умов вчинення виконавчого напису нотаріуса є умова, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Сплив трирічного строку є самостійною і достатньою підставою для задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. по справі №444/9519/12 визначено, що в разі, якщо повернення кредиту передбачено частинами, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

З наданих документів не можливо встановити чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не визначено чітко строки виникнення такої заборгованості.

Отже, відповідач не надав суду доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису; документів, що стали підставою для вчинення спірного виконавчого напису; підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, які необхідні для вчинення виконавчого напису, належного розрахунку заборгованості та дотримання умови щодо трирічного строку звернення після виникнення права вимоги та головне нотаріального посвідчення договору позики.

Відповідно до положень ст., ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем доведено та відповідачем не спростовано порушення встановленої законом процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення із відповідача на його корить витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн., суд зауважує наступне.

Велика палата Верховного Суду у справі № 826/1216/16 від 27.06.2018р. дійшла до висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Заявляючи вказану позовну вимогу позивачем не була надано до суду жодного доказу, що стверджував би витрати позивача на правничу допомогу адвоката, отже такі вимоги належним чином у порядку встановленому чинним законодавством не підтвердженні, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.02.2021р. в рамках вказаної справи були вжиті заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки позовні вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволені, а при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір, що стверджується квитанціями від 10.02.2021р., то на підставі ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.,ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича від 19.05.2020 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1115, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» суми заборгованості за кредитним договором №49.36/42/07-С від 26.09.2007р. в розмірі 24055 грн. 97 коп..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (, що знаходиться за адресою пров. Ковальський, 19, оф. 115, м. Київ) на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1389 (одна тисяча триста вісімдесят дев`ять) грн.., в порядку відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуте Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в порядку визначеному ч. 4 ст. 287 та ст. 288 ЦПК України до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В. Середа