ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1318/21 Номер провадження 22-ц/814/895/22Головуючий у 1-й інстанції Шарова-Айдаєва О. О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засідання в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 січня 2022 року (час ухвалення судового рішення з 15:23:10 год 20 січня 2022 року до 09:47:17 год 21 січня 2022 року, дата виготовлення повного тексту рішення 31 січня 2022 року) у справі за позовом першого заступника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Новосанжарське лісове господарство», Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства, Полтавської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права приватної власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки, витребування земельної ділянки,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Агростандарт натуральний продукт».

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року перший заступник Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державного підприємства «Новосанжарське лісове господарство», Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства, Полтавської обласної державної адміністрації звернувся до суду з вказаним позовом, після зміни позовних вимог остаточно просив:

- визнати незаконним рішення та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 265-УБД від 20.01.2021 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 загальною площею 1,9355 га (кадастровий номер :00:003:0057) для ведення особистого селянського господарства на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району (на даний час територія Новосанжарської селищної ради Полтавського району) Полтавської області за межами населених пунктів;

- скасувати державну реєстрацію права приватної власності, проведену за ОСОБА_1 , на земельну ділянку загальною площею 1,9355 га з кадастровим номером :00:003:0057, яка знаходиться в адміністративних межах Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області від 28.01.2021, індексний номер рішення: 40411150, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234);

-скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 1,9355 га з кадастровим номером :00:003:0057, яка знаходиться в адміністративних межах Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області;

-витребувати на користь Державного підприємства «Новосанжарське лісове господарство» з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9355 га з кадастровим номером :00:003:0057, вартістю 61545,62 грн, яка знаходиться в адміністративних межах Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області;

- вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджував про протиправність наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 265-УБД від 20.01.2021 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, з огляду на те, що така земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, а не сільськогосподарського, і це підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування та проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення лісового господарства ДП «Новосанжарське лісове господарство».

Зазначав, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:003:0057 розташована в межах Кунцівської сільської ради і належить до лісового фонду ДП «Новосанжарське лісове господарство», квартал 72, виділ 14 і ДП «Новосанжарське лісове господарство», але центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, не надавав погодження на вилучення та зміну цільового призначення земель державної власності лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДП «Новосанжарське лісове господарство».

Вказував, що оскільки за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку і право власності на спірну земельну ділянку виникло у нього з моменту державної реєстрації цих прав, усунення порушень норм чинного законодавства можливо шляхом використання ефективного способу захисту, тобто шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності на таку земельну ділянку, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Наголошував, що відновлення порушених прав можливо шляхом визнання недійсною та скасування державної реєстрації самої земельної ділянки згідно з приписами частини 10 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр». Здійснення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області права власності, зокрема, розпорядження землею не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може оцінюватись як вираження волі держави, що відповідно до статей 387, 388 ЦК України дає підстави для витребування державою її майна від добросовісного набувача.

Однією з підстав для витребування з чужого незаконного володіння відповідача-2 спірної земельної ділянки позивач вважає наявність суспільного, публічного інтересу, оскільки правовідносини, що виникли, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, а отже, повернення державі незаконно наданої у власність земельної ділянки лісового фонду не порушить баланс державних (суспільних) і приватних інтересів, не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого протоколу.

Підстави представництва прокурором законних інтересів держави обґрунтовані порушенням інтересів держави, а саме: порушенням норм законодавства під час відведення земель лісогосподарського призначення, а також тривалим нездійсненням повноважень контролю з боку Полтавської ОДА, Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства та ДП «Новосанжарське лісове господарство» та не вчинення вказаними особами заходів, спрямованих на повернення незаконно вибулої земельної ділянки.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 січня 2022 року позов першого заступника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах ДП «Новосанжарське лісове господарство», Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства, Полтавської обласної державної адміністрації до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права приватної власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки, витребування земельної ділянки задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 265-УБД від 20.01.2021 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , загальною площею 1,9355 га (кадастровий номер :00:003:0057) для ведення особистого селянського господарства на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району (на даний час територія Новосанжарської селищної ради Полтавського району) Полтавської області за межами населених пунктів.

Скасовано державну реєстрацію права приватної власності, проведену за ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 1,9355 га з кадастровим номером :00:003:0057, яка знаходиться в адміністративних межах Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області від 28.01.2021, індексний номер рішення: 40411150, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234).

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 1,9355 га з кадастровим номером :00:003:0057, яка знаходиться в адміністративних межах Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області.

Витребувано на користь ДП «Новосанжарське лісове господарство» з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9355 га з кадастровим номером :00:003:0057, вартістю 61545,62 грн, яка знаходиться в адміністративних межах Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області.

Стягнуто з ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір в сумі 4 540 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір в сумі 4 540 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції в порушення ст. 3 ЦПК України застосував до спірних правовідносин п.5 розділу VІІІ Прикінцевих положень» ЛК України у редакції, що діяла на час розроблення проекту землеустрою і дату їх затвердження, тоді як мав би керуватись редакцією, що діє на час розгляду справи судом.

Суд першої інстанції неправильно оцінив зміст і висновки рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/2959/20 від 13.08.2020 року. У межах цієї справи адміністративний суд встановив, що спірна земельна ділянка є сформованою із масиву земельної ділянки державної власності із цільовим призначенням землі запасу.

Наголошував, що у межах кримінального провадження №0000126 від 10.03.2020 року судом встановлена недоведеність незаконного набуття спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву наведені, по суті, ті ж самі доводи, що апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

У відзивах на апеляційну скаргу, перший заступник керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області та Полтавська обласна військова адміністрація навели свої заперечення на доводи апеляційної скарги та, стверджуючи про їх необґрунтованість, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники правом подачі відзиву не скористались.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 13 квітня 2010 року № 129 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ДП «Новосанжарське лісове господарство» надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення лісового господарства на території Кунцівської, Писарівської, Судіївської сільських рад Новосанжарського району, Плосківської сільської ради Решетилівського району (т.1 а.с.73).

10 жовтня 2011 року розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 378 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ДП «Новосанжарське лісове господарство», зокрема, загальною площею 115,8987 га, із них: 63,4995 га пасовищ, 52,3992 га сіножатей у постійне користування із земель, не наданих у власність та користування за межами населених пунктів на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (т. 1 а.с. 74).

20 листопада 2019 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області своїм наказом № 11101-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» надав дозвіл гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за межами населених пунктів (т.1 а.с.41).

09 грудня 2019 року за замовленням ОСОБА_1 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для передачі у власність громадянину ОСОБА_1 загальною площею 1,9355 га для ведення особистого селянського господарства на території Кунцівської сільської ради (за межами населених пунктів) Новосанжарського району Полтавської області, кадастровий номер: :00:003 (т.1 а.с.43-64).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 440/2959/20позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01.04.2020р. №9227-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки".

Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 1,9355 га, кадастровий номер :00:003:0057, із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за межами населених пунктів (т.1 а.с.196-200).

Наказом від 20 січня 2021 року № 265-УБД «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 по справі № 440/2959/20 затверджено відповідний проект землеустрою; надано у власність гр. ОСОБА_1 зазначену земельну ділянку у власність (т.1 а.с.42, 200).

На підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області від 28.01.2021, індексний номер рішення: 40411150, здійснена державна реєстрація права приватної власності за гр. ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,9355 га, кадастровий номер :00:003:0057, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234 (т. 1 а.с. 65).

24.02.2021 року ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки, уклав договір оренди вказаної земельної ділянки з ТОВ «Агростандарт натуральний продукт» (т.1 а.с.70-71).

В цей же день державним реєстратором Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради здійснено реєстрацію оренди земельної ділянки, загальною площею 1,9355 га, у тому числі ріллі 1,9355 га на підставі договору оренди від 24.02.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агростандарт натуральний продукт» (т.1 а.с.72 зі звороту).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, після отримання повідомлень прокурора самостійно не звернулись до суду з позовом в інтересах держави, тобто фактично самоусунулись від виконання покладених на них повноважень щодо захисту інтересів держави при вилучення земельної ділянки лісового фонду, і це є достатнім аргументом для підтвердження їх бездіяльності, а отже наявні підстави у Решетилівської окружної прокуратури звернутись з позовом до суду в інтересах держави в особі Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства, Полтавської ОДА, ДП «Новосанжарське лісове господарство».

Оскільки ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання у користування, за відсутності при цьому жодних дій щодо надання згоди на зміну цільового призначення та отримання згоди землекористувача про передання у власність такої земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 265-УБД від 20.01.2021, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , загальною площею 1,9355 га (кадастровий номер :00:003:0057), для ведення особистого селянського господарства на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району.

З огляду на те, що спірна земельна ділянка, яка належить гр. ОСОБА_1 , вибула із державної власності внаслідок прийняття незаконного наказу, існують правові підстави для витребування її з незаконного володіння ОСОБА_1 відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, оскільки повернення земельної ділянки лісового фонду із приватної власності становить державний та суспільний інтерес.

Правовим механізмом скасування державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельної ділянки є ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд керується висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року (справа № 359/3373/16-ц).

У зазначеній постанові Верховним Судом сформульовані такі висновки.

«…Велика Палата Верховного Суду підтверджує свій висновок про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності. Такий висновок випливає з постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц (провадження № 14-140цс18), на яку посилається Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанов Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, розділ 1.5.4)». Пункт 54.

«…Велика Палата Верховного Суду підтверджує свій висновок про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі державного підприємства (пункт 8.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21)).

У зв`язку з цим позовні вимоги прокурора, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державного підприємства, не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державного підприємства, а прокурор не має повноважень на ведення справ в частині таких вимог.»

«Отже, судові рішення підлягають скасуванню в частині розгляду по суті позову прокурора, поданого в інтересах ДП «Бориспільский лісгосп» із залишенням позову без розгляду в зазначеній частині». Пункти 85, 86 і 88.

«Водночас Велика Палата Верховного Суду знову звертає увагу, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - «суд знає закони» (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19, пункт 50), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19, пункт 84), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 101) та інші). Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення.» Пункт 109.

«Велика Палата Верховного Суду знов нагадує, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.» Пункт 146.

Оцінюючи з урахуванням наведених правових висновків предмет, підстави заявленного прокурором позову, а також надані у справу докази і вставновлені фактичні обставини, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Вимоги прокурора в інтересах державного підприємства.

Прокурором пред`явлений позов в інтересах Держави в особі у тому числі Державного підприємства «Новосанжарське лісове господарство», саме на користь останнього заявлена вимога про витребування спірної земельної ділянки.

Зазначена вимога задоволена судом першої інстанції, проте законом не передбачені підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі державного підприємства, отже рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

У зв`язку із цим нижче у цій постанові розглядаються лише позовні вимоги прокурора, подані в інтересах держави.

Незаконність вибуття земель лісового фонду із володіння Держави, наявність обставин, передбачених ст.387, ст.388 ЦК України, і дія закону у часі.

Матераліами справи підтверджено і не заперечується учасниками, що 10 жовтня 2011 року розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 378 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ДП «Новосанжарське лісове господарство», зокрема, загальною площею 115,8987 га, із них: 63,4995 га пасовищ, 52,3992 га сіножатей у постійне користування із земель, не наданих у власність та користування за межами населених пунктів на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

Обгрунтовуючи незаконність вибуття земель лісового фонду із володіння Держави, прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_1 за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні ДП «Новосанжарське лісове господарство» і належать до земель лісового фонду. Право постійного користування ДП «Новосанжарське лісове господарство» земельним ділянками лісового фонду підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, що узгоджується із приписами пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України у редакції, що діяла за станом на жовтень 2011 року.

Заперечуючи проти позову, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області і ОСОБА_1 (т.1 а.с.206 215; т.2 а.с.36-42) висунули, по суті, два аргумента:

по-перше, прокурором не надано правовстановлюючого документа, яким підтверджено право постійного користування ДП «Новосанжарське лісове господарство» земельним масивом лісового фонду, оскільки при вирішення питання про належний документ, яким підтверджується право постійного користування землями лісового фонду не можна керуватися нормою пункту 5 розділу VIII Прикінцевих положень ЛК України у редакції, що діяла за станом на час видання розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації № 378.

по-друге, передача спірної земельної ділянки відбулася на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Вирішуючи питання доведеності факта перебування земель лісового фонду у постійному користуванні ДП «Новосанжарське лісове господарство», апеляційний суд керується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 307/3155/19 з подібними фактичними обставинами і відповідними правовідносинами.

У зазначеній справі Верховний Суд висловив таку позицію.

«Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту

зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання у користування.

Відповідно до частини другої статті 1 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний

і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (частина друга статті 3 ЗК України).

За основним цільовим призначенням земельне законодавство передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України).

Згідно зі статтею 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення

не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 ЛК України).

Відповідно до статті 56 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Згідно із частиною першою статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина друга статті 20 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється

в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина третя статті 20 ЗК України).

Відповідно до частини третьої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, а на території Автономної Республіки Крим - з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства.

Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 20 ЗК України).

Відповідно до статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України

до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу.

Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи

їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР від 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкування належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Тому, вирішуючи питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати пункт 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц (провадження № 14-140цс18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 488/402/16-ц (провадження № 14-564цс19), постановах Верховного Суду: від 15 січня 2019 року у справі № 907/459/17, від 19 червня 2019 року у справі № 911/604/18, від 21 квітня 2021 у справі № 707/2196/15-ц, від 04 серпня 2021 року у справі № 925/889/19. Ця судова практика є незмінною.»

«Cудом першої інстанції, з урахуванням наведених норм матеріального права, на підставі належної правової оцінки поданих сторонами доказів, вірно встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :09:001:0031, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2010 року, знаходиться в кварталі 15 виділу 3 Плайського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ», за межами населеного пункту, на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, тобто перебуває в постійному користуванні вказаного державного підприємства.»

У справі, що переглядається, наледжними і допустимими доказами, у тому числі і планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, підтверджено, що спірна земельна ділянка розташована в межах кварталу 72, виділу 14 земельного массиву лісового фонду, що виділений у постійне користування ДП «Новосанжарське лісове господарство», при цьому у встановленому законом порядку дозвіл на вилучення цієї земельної ділянки уповноваженим органом не надався (т.1 а.с.75-111).

Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідачі суду не надали належних і допустимих доказів про те, що спірна земельна ділянка фізично розташована поза межами земельного масиву лісового фонду, що виділений у постійне користування ДП «Новосанжарське лісове господарство».

Відповідно до пункту 5 прикінцевих положень розділу VIII ЛК України у редакції за станом на жовтень 2011 року до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право

постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Чинна редакція пункту 5 прикінцевих положень розділу VIII ЛК України є такою:

«До здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.»

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі помилково посилається на норми статті третьої ЦПК України, оскільки ця норма регулює питання дії у часі норм процесуального закону, тоді як питання дії норм матеріального права врегульоване нормами статті п`ятої ЦК України, згідно яких до спірних правовідносин застосовується закон, який був чинним на час їх виникнення.

Отже, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норму матеріального права, яка була чинною на час їх виникнення, тобто на час видання уповноваженим державним органу наказу про виділення державному підприємству у постійне користування земель лісового фонду.

Матеріалами справи підтверджується, що право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку зареєстроване у встановленому порядку, про що внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно … (т.1 а.с.72).

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що земельна ділянка лісового фонду вибула з володіння власника Держави, незаконно, без відповідної правової підстави, а тому належним способом захисту інтересів Держави є витребування спірної земельної ділянки на користь Держави.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року, яке набрало законної сили, у справі № 440/2959/20позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області задоволено:

визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01.04.2020р. №9227-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки";

зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 1,9355 га, кадастровий номер :00:003:0057, із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за межами населених пунктів (т.1 а.с.196-200).

На виконання цього рішення суду ГУ Держгеокадастру у Полтавській області видало наказ від 20 січня 2021 року № 265-УБД (т.1 а.с.219).

Зазначене рішення суду, зважаючи на предмет і підстави заявленого позову, сторони спору, не є рішенням суду про визнання права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, отже відсутні підстави для застосування приписів ч.2 ст.388 ЦК України.

Разом з тим, наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 265-УБД від 20 січня 2021 року виданий на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, отже відсутні підстави для визнання його незаконним.

З огляду на наведені вище правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року (справа № 359/3373/16-ц) позовні вимоги прокурора у частині скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку і про скасування державної реєстрації земельної спірної земельної ділянки не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають критеріям належного способу захисту порушеного права, враховуючи характер спірних правовідносин.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог про часткове задоволення позову прокурора, а саме про витребування спірної земельної ділянки на користь Держави.

У зв`язку із тим, що позов підлягає частковому задоволенню - задоволена одна позовна вимога майнового характеру, у відповідності із вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору лише за подачу апеляційної скарги (т.3 а.с.209-211), з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області 2 270 грн витрат зі сплати судового збору за подачу позову до суду. Апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково відмовлено у задоволенні трьох вимог немайнового характера, отже з Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області на користь Держави необхідно стягнути 10 215 грн (2 270 х 3 х 1,5%) витрат зі сплати судового за подачу апеляційної скарги.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 січня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

Позов першого заступника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Новосанжарське лісове господарство», Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства Полтавської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права приватної власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки, витребування земельної ділянки, задовольнити частково.

Витребувати на користь Держави з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9355 га з кадастровим номером :00:003:0057, вартістю 61545,62 грн, яка знаходиться в адміністративних межах Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області.

Позовні вимоги першого заступника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, заявлені в інтересах Державного підприємства «Новосанжарське лісове господарство», залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_2 , виданий Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області 15.11.1996 року) на користь Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області (, вул..Покровська,22, Решетилівка, Полтавська область, 38400) 2 270 грн за подачу позову до суду.

Стягнути з Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області на користь Держави судовий збір у розмірі 10 215 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 01 серпня 2022 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов