ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2288/22 Справа № 205/4477/17 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2021 року про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 22 жовтня 2021 року постановлено ухвалу, згідно якої суд задовольнив заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року /а.с.43 Том І, а.с.159,160 Том ІІ/.

З цією ухвалою не погодилася ОСОБА_3 та звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону і в момент оскарження нею постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року в касаційній інстанції, до якої також зверталась із заявою про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року набрала законної сили в день її прийняття та на підставі положень ст. 158 ЦПК України є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року, враховуючи, що справа розглянута по суті із задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком районного суду та вважає його обґрунтованим з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №205/4477/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 43).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено, скасовано заходи забезпечення позову, застосовані вищевказаної ухвалою суду (т.1 а.с.124-126).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2018 року залишено без змін (т.1 а.с.222-225).

Постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року Постанова Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2019 року скасована, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.32-36).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2018 року скасовано, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено. Постанова набрала законної сили з дня її прийняття (т. 2 а.с.121-132).

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу витребування від відповідача ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 на підставі ст. 388 ЦК України, яка набула право власності на спірну квартиру в ланцюгу правочинів, вчинених особою, яка не мала права на відчуження квартири за відсутністю законних на це підстав, чим порушила право власності позивача на цю квартиру, яка є законним власником майна. Тобто, предметом спору є вказане нерухоме майно та предметом доказування у цій цивільній справі є обставини правомірності набуття відповідачем права власності на спірну квартиру та з`ясування обставин ланцюгу правочинів, як похідних від первинного, вчиненого на підставі не існуючого документу.

В силу ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно умов ст.151 ЦПК, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини її звернення.

Згідно з ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно із ч.ч. 1, 4 ст.158ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Положеннями ч. 7 ст. 158 ЦПК України визначено, що в разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Виходячи з того, що заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру вживались судом за заявою позивача ОСОБА_2 , а спір виник саме з приводу об`єкту нерухомого майна, яке позивач просила витребувати на свою користь від відповідача, що після перегляду, зокрема касаційною інстанцією, постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року задоволено з набранням законної сили в день постановлення судового рішення, колегія суддів не може прийняти доводи апеляційної скарги відносно того, що станом на момент розгляду судом першої інстанції заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову вже існувала ухвала Верховного Суду про відкриття касаційного провадження, що унеможливлювало розгляд такої заяви по суті.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що на день розгляду судом першої інстанції заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спір з приводу витребування спірної квартири на користь позивача від відповідача вирішено по суті із задоволенням позову, постанова Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року набрала законної сили в той же день її постановлення, а необхідність вжиття заходів забезпечення позову минула, як і минув строк, встановлений для збереження дії таких заходів, передбаченого ст. 158 ЦПК України, що є підставою для скасування заходів забезпечення позову, з чим повністю погоджується і колегія суддів.

Таким чином, враховуючи відсутність обґрунтованих ризиків порушення прав апелянта скасуванням вжитих судом заходів забезпечення позову, які би виходили як за межі предмету даного спору, так і за межі встановленого ст. 158 ЦПК України строку їх дії з урахуванням задоволення позовних вимог ОСОБА_2 постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не спростовують висновків суду щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про скасування заходів забезпечення позову, її обґрунтування та додані до неї матеріали у їх сукупності, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті та дійшов вірного висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року у цій справі.

Підстав для скасування ухвали суду та постановлення нової про відмову у задоволенні заявленої заяви, як про це просить ОСОБА_3 , колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування чи зміни не вбачає.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров