КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 367/3016/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/6670/2022Головуючий у суді першої інстанції - Шестопалова Я.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського районного суду Київської області від 02 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просила визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, які видані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 02.02.2018 в Бучанській міській державній нотаріальній конторі Київської області на 33/200 частин кожному, по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

скасувати реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права спільної часткової власності по 33/200 частин по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , індексний номер 39486776.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй стало відомо, що відповідачі, як спадкоємці 1 черги, звернулися до Бучанської міської державної нотаріальної контори та 02.02.2018 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 33/200 частин будинку по АДРЕСА_1 . 02.02.2018 право спільної часткової власності було зареєстроване за вказаними особами згідно рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (звідкриттям розділу), індексний номер 39486776, тому вона оскаржує вказані свідоцтва про право на спадщину за законом, які видані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Втім, згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19.11.2003 спір між спадкоємцями ОСОБА_4 вже був вирішений та вказане рішення набуло законної сили. Згідно цього рішення - визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності за кожним на 11/100 частин будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 . Ніхто із сторін вказане рішення суду не зареєстрував, але до 01.01.2004 це було не обов`язковим. Відповідачі не повідомили державного нотаріуса ні про наявність рішення суду від 19.11.2003, ні про те, що вона є також спадкоємцем 1 черги, як донька покійної. Вказувала, що вона вирішила зареєструвати вказане рішення суду, але не мала технічного паспорту на будинок, так як вітчим не погодився їй надати копію технічного паспорту, вона зробила замовлення до КП «Північне бюро технічної інвентаризації» і отримала його 05.02.2018. У цей час, відповідачі, дізнавшись, що вона бажає зареєструвати своє право власності, вирішили випередити її та незаконно отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказані обставини підтверджуються копією довідки КП «Північне БТІ», копією технічного паспорту на будинок, копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно від 05.02.2018. Також зазначила, що зверталася до відповідачів, щоб досудово врегулювати дане питання, але відповідачі добровільно не бажають цього робити (т. 1 а.с. 1-4).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.12.2021 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, які видано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 серії НМК № 913127 від 02.02.2018, зареєстроване в реєстрі за № 09 та серії НМК № 913128 від 02.02.2018, зареєстроване в реєстрі за № 12 видані державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М., після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа 185/2017. Скасовано реєстрацію в Реєстрі права власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права спільної часткової власності по 33/200 частини будинку по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , індексний номер 39486776. Вирішено питання розподілу судових витрат (т. 1 а.с. 239-243).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказує, що, видаючи свідоцтво про право власності, нотаріус діяв в межах діючого законодавства, тому рішення суду є необґрунтованим та підлягає скасуванню (т. 2 а.с. 1-6).

01.07.2022 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями за законом першої черги є: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19.11.2003 по справі № 2-44/03 було визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 11/100 частини будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

02.02.2018 державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М. було видано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за реєстровим № 09 та № 12 на 1/2 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , що становить 33/200 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, після смерті ОСОБА_4 .

Згідно ст. 1296 ЦК України (в редакції Закону, чинного на час видачі оспорюваного свідоцтва) спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У постанові від 11.12.2019 у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М. 02.02.2018 двом зі спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без врахування того, що фактично є інший спадкоємець за законом першої черги після померлої, який також прийняв спадщину, тому така видача свідоцтва порушує права іншого спадкоємця - позивача у справі та фактично унеможливлює його подальше оформлення в своїх правах на частину спадкового майна. Тобто, при видачі вказаного свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом не було враховано право іншого спадкоємця за законом першої черги ОСОБА_2 , яка також має право на спадщину за законом, відповідно до рішення суду, яке набуло чинності.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково застосовано ст. 1301 ЦК України, оскільки за даною нормою свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, однак, нотаріус, видаючи свідоцтва про право на спадщину, перевіряв коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 та заявили вимоги на спадкове майно, не беруться до уваги, оскільки апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що нотаріус був обізнаний про наявність судового рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19.11.2003 у справі № 2-44/03, яким було визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 11/100 будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Враховуючи вищевикладене, належним чином визначивши і розподіливши тягар доведення у цій справі, встановив, що оскаржуване рішення суду першої інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для відмови у задоволенні позову відсутні.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського районного суду Київської області від 02 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 27 липня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова