РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

28.08.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 28.08.2021, за підписом позивача, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка продовжує навчання, в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років (у разі продовження навчання).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021 для розгляду зазначеного позову визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20.09.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні).

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Обґрунтування позову

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22.09.2020 у справі № 760/33710/19 між нею та відповідачем розірвано шлюб.

Як вказує позивачка, від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначається, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02.07.2019 у справі № 760/29864/18, яке змінено постановою Київського апеляційного суду від 03.10.2019 у справі №760/29864/18 вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.11.2018 року та до повноліття дітей.

Позивачем зауважено на тому, що вказаним рішенням встановлено факт того, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач офіційно працевлаштований та отримує військову пенсію.

Разом з тим, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виповнилося 18 років.

Вказується, що на даний час ОСОБА_3 є здобувачем вищої освіти у Національному авіаційному університеті, що зумовлює необхідність оплати вартості освітніх послуг. Зазначає, що донька - ОСОБА_3 навчається на денній формі, а тому не має змоги влаштуватися на роботу.

Звертається увага на те, що відповідно до п.3.1 Договору 20-1/ОФ-1722 про навчання від 07.09.2020 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладення договору (без урахування рівня інфляції на наступні бюджетні періоди) становить 104 000,00 грн., тобто за 2020-2021 н.р. 26 000,00 грн., за 2021-2022 н.р. 26 000,00 грн, за 2022- 2023 н.р. 26 000,00 грн, за 2023-2024 н.р. 26 000,00 грн.

Зазначається, що згідно квитанцій від 02.09.2020 на суму 13 000,00 грн та від 01.02.2021 на суму 13 000,00 грн позивачем сплачено 26 000,00 грн за навчання нашої доньки ОСОБА_3 за 2020-2021 н.р.

При цьому, згідно п. 3.8 вказаного договору термін навчання за освітнім ступенем бакалавр становить 4 роки.

Позивач наголошує, що оскільки повнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на денній формі навчання, вона не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, щороку за навчання потрібно сплачувати по 26000,00 грн. згідно з договором 20-1/ОФ-1722 про навчання від 07.09.2020 року.

Разом з тим, позивачка звертає увагу на те, що відповідач є працездатною людиною, крім меншої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої за рішенням суду ним сплачуються аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, - інших неповнолітніх дітей на утриманні немає, отримує офіційну заробітну плату та пенсію, а тому має достатні можливості сплачувати аліменти на утримання старшої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця на період навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-річного віку.

Крім того, позивачка просить врахувати, що самостійно вона не має змоги утримувати (нести витрати за харчування, одяг, розваги, лікування, оздоровлення ) та щороку сплачувати по 26 000,00 грн за навчання повнолітній доньці ОСОБА_3 .

У зв`язку з такими обставинами просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою 23 років.

Щодо правової позиції відповідача

Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА (а.с. 39) вбачається, що адресою реєстрації відповідача ( ОСОБА_2 ) є: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка …> надсилається …> разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням …> за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV громадянин України …> зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. …> За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом.

Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.

Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а лист повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну проживання».

Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, 11.07.2022 суд, зробив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади. Крім того, 11.07.2022 суд намагався повідомити відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, про що свідчить телефонограма в матеріалах справи.

Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.

Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.

Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена.

Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.09.2020 у справі № 760/33710/19 розірвано шлюб, укладений між сторонами у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.05.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 107 (а.с. 15-17).

У вказаному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 14.08.2003 (а.с. 11) та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 13).

А матеріалах справи наявна копія довідки від 19.07.2021, виданої Національним авіаційним університетом (а.с. 33), за змістом якої ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання 2 курсу факультету лінгвістики та соціальних комунікацій в Національному авіаційному університеті. Термін навчання за освітнім курсом « Бакалавр »: з 01.09.2020 по 30.06.2024.

Також, до матеріалів справи долучено копію договору про навчання від 07.09.2020 № 20-1/ОФ-1722 (а.с. 34-35) за змістом якого вбачається, що Національний авіаційний університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів ОСОБА_1 , надати освітню послугу ОСОБА_3 по здійсненню навчання з 15.09.2020 за обраним освітнім ступенем «бакалавр».

Відповідно до п. 3.1 договору № 20-1/ОФ-1722 про навчання від 07.09.2020, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладення договору становить (без урахування інфляції на наступні бюджетні періоди) 104 000 грн, а саме:

2020-2021 - 26000,00 грн;

2021-2022 - 26000,00 грн;

2022-2023 - 26000,00 грн;

2023-2024 - 26000,00 грн.

На підтвердження виконання зобов`язань за договором № 20-1/ОФ-1722 про навчання від 07.09.2020, позивачкою долучено копії квитанцій (а.с. 35-37) від 02.09.2020 на суму 13 000,00 грн, від 30.01.2021 на суму 13 000,00 грн, від 14.08.2021 на суму 13 000,00 грн.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02.07.2019 у справі № 760/29864/18 (а.с. 18-21) яким, зокрема, вирішено стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.11.2018 та до повноліття дітей.

Проте, як вбачається з копії постанови Київського апеляційного суду від 03.10.2019 у справі № 760/29864/18 (а.с. 22-31) рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02.07.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в частині визначеного розміру аліментів на утримання двох дітей змінено з 1/4 на 1/3 частину від усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачем будь-яких пояснень та міркувань щодо предмету спору, наведених позивачем доказів та наданих нею доказів - не надано.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, для реалізації права на пред`явлення позову необхідно: а) наявність чи відсутність певних обставин (умов); б) додержання встановленого законом порядку пред`явлення позову.

Така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2019 у справі № 344/16240/17 (провадження № 61-46809св18).

Оскільки умовами для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є досягнення дитиною повноліття, її навчання у навчальному закладі за денною формою, потреба у матеріальній допомозі та можливість надання такої допомоги платником аліментів (оскільки доводів та доказів на спростування відповідачем у справі не подано), то суд, встановивши наявність таких передумов дійшов висновку, у позивача виникло право на звернення з позовом про стягнення аліментів до досягнення ним 23 років.

Разом з тим, з аналізу змісту ст. 199 СК України вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу (зазначена правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 466/532/16-ц, провадження № 61-42252св18).

При цьому матеріали справи будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, не містять.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначений правовий підхід застосовано і в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 225/1447/16-ц провадження № 61-18843св18.

Матеріалами справи доведена, що спільна донька сторін ( ОСОБА_3 ), досягла 18-річного віку але не досягла 23 років, навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, не працює, знаходиться на утриманні матері (позивачки), а тому потребує матеріальної допомоги також і батька.

Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Суд зазначає, що частиною другою статті 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Враховуючи те, що відповідач знаходиться у працездатному віці (51 рік), він зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

Вирішуючи спір, суд, дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 182, 198, 199, 200 СК України, дійшов висновку про те, що повнолітня ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, натомість її батько, ОСОБА_2 , маючи обов`язок її надавати, такої допомоги не надає (доказів зворотнього суду не надано), на відсутність такої змоги (в т. ч. з огляду на матеріальне становище, стан здоров`я, сімейний стан, тощо) суду не вказав, тому суд вважає за можливе стягнути з нього користь позивача аліменти на період навчання повнолітньої доньки.

Разом з тим, ухвалюючи рішення в даній справі, судом не може бути залишений поза увагою той факт, що наразі з відповідача ( ОСОБА_2 ) продовжують стягуватися аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва від 23.10.2019 виданого у справі № 760/29864/18 (а.с. 32).

Отже, беручи до уваги той факт, що з відповідача продовжують стягуватися аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , та обов`язок обох батьків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до переконання, що заявлений позивачем розмір аліментів у виді 1/4 частини усіх видів доходу відповідача є надмірним, а тому, виходячи із принципів розумності, співмірності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та встановлює аліменти, що підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років.

Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його донька є повнолітньою і працездатною.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 до досягнення останньою 23 років в розмірі 1/6 всіх доходів.

Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо судового збору

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,- задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 28.08.2021 і до припинення нею навчання у Національному авіаційному університеті, але не довше ніж до 31.07.2026.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень) судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич