Справа № 548/1729/20
Провадження №2/548/108/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2022 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

адвоката - Третяк К.П.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору у формі анкети-заяви № б/н від 18.09.2012 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість у розмірі 16 714, 38 грн., яка складається з наступного: 7 270, 23 грн. - заборгованість за тілом кредиту в т.ч. 20, 00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 7 250, 23 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2 603, 80грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.265; 6 840, 35 грн. нарахована пеня; 0, 00 грн. нараховано комісії та судовий збір в сумі 2 102, 00 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 22.10.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.11.2020 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалами суду від 12.01.2021 року, 15.11.2021 року та 15.02.2022 року відкладено відкрите судове засідання.

У судове засідання в режимі відеоконференції представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Шокало Т.В. не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. В той же час в матеріалах справи наявна заява представника позивача Дашко В.М. про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Третяк К.П. у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі через безпідставність з підстав, викладених у відзиві на позов.

У відзиві на позов (т.1 а.с.89-92) відповідач вказує, що згідно договору у формі анкети-заяви № б/н від 18.09.2012 року відповідач ОСОБА_1 отримав лише дебетову картку та не оформлював кредиту. Крім того витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить підпису відповідача. Відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю.

У відповіді на відзив (т.1 а.с.93-103) позивач зазначає, що відповідач, підписавши договір у формі анкети-заяви № б/н від 18.09.2012 року, висловив згоду та виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» та стверджує про те, що згадана вище заява була підписана відповідачем.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку http://privatbank.ua/terms/pages/70/, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування.Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству не суперечить.

Позивач зазначає, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, тому вважає, що доказом наявності факту ознайомлення з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).

Враховуючи викладене, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

У запереченні на відповідь на відзив (т.1 а.с.106-108) відповідач прохав відмовити в задоволенні позову, так як ОСОБА_1 згідно анкети-заяви № б/н від 18.09.2012 року бажав отримати тільки дебетову картку і не мав наміру отримувати кредит, що слідує з даної заяви, що підтверджується і тим, що позивачем не надано підписаних саме ним Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про застосування вимог ст. 256-268 Цивільного кодексу України щодо строків загальної та спеціальної позовної давності (а.с. 53), в якій відповідач стверджує, що після закінчення строку дії спірної кредитної картки за номером НОМЕР_1 , у червні 2016 року позивач звернувся з позовом лише 22.10.2020 року, а тому позивачем пропущено строк позовної давності для захисту своїх інтересів по стягненню заборгованості у суді, що є підставою для відмови у задоволенні пред`явлених позовних вимог. Відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Суд, з`ясувавши позицію представника позивача, заслухавши позицію представника відповідача, перевіривши доводи відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище, порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18.09.2012 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв"язку з чим підписав договір у формі анкети-заяви № б/н від 18.09.2012 року (т.1 а.с.14), відповідно до якої відповідач бажав отримати від позивача лише дебетову особисту картку, оскільки саме в цій графі стоїть відповідна позначка.

Дебетова картка це різновид банківської платіжної картки, що призначена для отримання готівки та виконання інших операцій, доступних в меню банкомату та касах відділень банків, для купівлі товарів та послуг з оплатою через електронні термінали, для здійснення операцій за допомогою інтернет-банкінгу.

Суд вважає, що відповідач не бажав отримувати і не отримав кредиту, так як відсутня відповідна позначка в графі платіжна карта кредитка «Універсалаьна» та карта «Gold» і аналогічно не вказаний будьякий кредитний ліміт по платіжним картам кредитка «Універсалаьна»/Gold.

У заяві від 18.09.2012 року зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Дана заява містить підпис ОСОБА_1 , але не містить відмітки про розмір та випадки застосування штрафів і пені, збільшення строку позовної давності.

В той же час Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (т.1 а.с.15) не підписаний відповідачем ОСОБА_1 . В даному витягу зазначена процентна ставка, вказані умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Однак відповідач не підписав умов, згідно яких він виявив бажання отримати кредитні кошти. Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на те, яку саме банківську картку погодився оформити відповідач, не узгоджено кредитний ліміт за такою карткою, в анкеті-заяві відсутні умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору, що свідчить про недосягнення сторонами в момент підписання анкети-заяви істотних умов кредитного договору, а отже, і про неукладеність такого договору.

Натомість в анкеті-заяві наявна відмітка лише про те, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я лише дебетову особисту картку, яка не є кредитною.

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач не подавав до банку будь-які заяви, а також документи щодо встановлення кредитного ліміту на отриману картку, що передбачено п. 2.1.1.2.3 „Умов та Правил надання банківських послуг". В зв`язку з чим, фактично встановлення кредитного ліміту банком на картку було безпідставним.

Самовільне встановлення банком кредитного ліміту на дебетову картку є порушенням норм цивільного законодавства щодо свободи договору. З наданих позивачем доказів неможливо встановити, чим керувався позивач, зазначаючи у позовній заяві, що відповідач отримав кредит саме в розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, якщо анкета-заява не містить посилань на кредитний ліміт та вид банківської картки.

Отже, до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання анкети-заяви 18.09.2012 р. відповідач виявив бажання оформити саме кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна СONTRACT» чи «Універсальна GOLD» та ознайомився з тими Тарифами, Умовами та правилами надання банківських послуг в "Приватбанку", витяги з яких долучено до позовної заяви.

Враховуючи вищевказане вимоги позивача до відповідача є неправомірними з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У заяві ОСОБА_1 від 18.09.2012 року взагалі не зазначено про бажання отримати кредит.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.09.2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що відповідач взагалі отримав кредитні кошти.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

При цьому, згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.09.2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XIIспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Дані висновки суду повністю збігаються з позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, де вказується, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, враховуючи безпідставність позовних вимог позивача, слід за безпідставністю відмовити в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

А тому не підлягає задоволенню заява відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності, так як вона застосовується лише до обґрунтованих позовних вимог.

Таким чином, враховуючи викладене вище в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-14, 76-81, 141, 209-211, 213, 216, 221, 228, 229, 235, 240-242, 258, 259,263-265,268, 354,355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 612, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Сторони справи:

Позивач АТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 50,

Представники позивача Дашко Володимир Миколайович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ,

Відповідач ОСОБА_1 , що проживає за адресою с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області,

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Третяк Катерина Павлівна, що проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 08.08.2022 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна