справа № 399/229/22
провадження № 2/399/125/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Шульженко В.В.

при секретарі судового засідання - Аксьоновій К.С.

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про виключення запису про позивача, як батька з актового запису про народження дитини, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просить визнати, що він не є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виключити запис про нього, як про батька із актового запису про народження дитини.

Позов обґрунтовує тим, що 30.05.2005 року Млинківською сільською радою було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №5, проте рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 09.03.2016 року, справа №399/27/16-ц, їх шлюб було розірвано. Від шлюбу у сторін народилася - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області 13.04.2016 року видано відповідне свідоцтво про народження, в якому позивач вказаний батьком дитини. З 2016 року, після розірвання шлюбу, сторони по справі майже не спілкувалися і не підтримували жодних зв`язків. Та у 2022 році позивач дізнався від відповідача, що насправді він не є батьком дитини. Остання повідомила йому, що справжнім батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , з яким, наскільки йому стало відомо від відповідача, вона мала стосунки перед розірванням шлюбу між ними і проживає до цього часу, а також 10.05.2022 року уклала з ним шлюб. Від самого народження ОСОБА_4 і до 2022 року позивач не знав, що не є батьком дитини і дізнався про це безпосередньо від відповідача, тому вважає, що має право на виключення відомостей про нього як про батька дитини з актового запису про народження. Оскільки іншим чином вирішити даний спір неможливо, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 30.05.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Суду пояснив, що з відповідачем з вересня 2013 року не проживають. Спілкуються лише виключно щодо спільної старшої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначив, що особисто сам не був присутній під час реєстрації його батьком у документах відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також не подавав жодних заяв до відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Подала в підготовчому засіданні письмову заяву про визнання позову в якій зазначила, що керуючись ст. 206 ЦПК України вона на стадії підготовчого провадження позовні вимоги ОСОБА_1 про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини визнає в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. У заяві зазначила, що батьком дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком зазначено ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст. 122 СК України, оскільки донька народжена до спливу 10 місяців після припинення шлюбу між нею та ОСОБА_1 . Не заперечувала стосовно розгляду даної цивільної справи в підготовчому судовому засіданні. Суду пояснила, що позивач не є батьком дитини. Донька народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , а реєстрацію народження дитини було здійснено 13.04.2016 року. Вона відповідному працівнику РАЦСу надала паспорт та заяву у якій батьком зазначила ОСОБА_3 . Отримавши свідоцтво про народження дитини їй стало відомо, що батьком дитини записано позивача та уповноваженим працівником РАЦСу їй повідомлено, що оскільки дитина народжена до спливу 10 місяців після припинення шлюбу, то батьком записано ОСОБА_1 . На її запитання, що дійсний батько дитини і її колишній чоловік мали можливість подати відповідні заяви в порядку ч. 3 ст. 122 СК України, їй нічого не повідомили. Отримавши свідоцтво про народження дитини відповідач одразу зателефонувала позивачу і повідомила, що його записано батьком дитини, оскільки дитина народилася до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу.

Додатково пояснила, що з позивачем не проживають з осені 2013 року, спілкувалися тільки стосовно старшої дитини, інших стосунків не мали. З 2014 року відповідач проживає однією сім`єю із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася спільна донька ОСОБА_6 , в свідоцтві про народження якої батьком був записаний не позивач, а дійсний батько дитини ОСОБА_3 , що підтвердила копією зазначеного свідоцтва серії НОМЕР_1 , запис був здійснений в порядку ч.3 ст. 122 СК України, у тристоронньому порядку. Також зазначила, що із позивачем спілкуються, як колишнє подружжя, яке фактично припинило шлюбні відносини восени 2013 року та яке має спільну старшу доньку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справ повідомлений належним чином. 22.07.2022 року направив на електронну пошту суду заяву в якій просить задовольнити вказаний позов ОСОБА_1 в тім що він не являється батьком цієї дитини ОСОБА_4 , а батьком являється він ОСОБА_3 . З`явитися особисто не має можливості оскільки несе службу в ЗСУ.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд хвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.2 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом в підготовчому судовому засіданні сторонам роз`яснено наслідки відповідних процесуальних дій, відповідач у підготовчому судовому засіданні прийняв участь особисто та особисто подав заяву про визнання позову.

В підготовчому судовому засіданні судом виконано вимоги ч. 4 ст. 200 та ст. 206 ЦПК України та враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову та продовження судового розгляду, відсутні, тому суд приходить висновку за результатами підготовчого засідання про ухвалення рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Заслухавши в підготовчому судовому засіданні сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, врахувавши, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 09.03.2016 року розірвано (справа № 399/27/16-ц). Зі змісту даного рішення вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вже близько трьох років вони проживають окремо, у позивача склались фактичні сімейні стосунки з іншим чоловіком, з яким вона хоче створити сім`ю та має намір зареєструвати шлюбні відносини. Рішення суду набрало законної сили з 22.03.2016 року, що підтверджується копією вказаного рішення суду /а.с. 8/.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видно що батьком записано ОСОБА_1 , а матірю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 13.04.2016 року /а.с. 9/.

10.05.2022 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 , який зареєстровано Онуфріївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №20, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 10.05.2022 року /а.с. 10/.

В підготовчому судовому засіданні судом роз`яснено позивачу про необхідність подання суду доказів відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, а саме результати молекулярно-генетичної експертизи, та роз`яснено положення ст.ст. 12, 13, 103 ЦПК України. Проте, позивачем зазначено, що таке клопотання він подавати не буде, у зв`язку із браком коштів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до ч.2 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

У відповідності до пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126 СК).

Згідно з п.11 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, зокрема висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

За правилом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Отже, вирішуючи справу про оспорювання батьківства, суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд враховує те, що мати дитини, відповідач у справі, у поданій до суду письмовій заяві та в підготовчому засіданні визнала ту обставину, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не заперечує щодо задоволення позову. Також судом враховуються пояснення третьої особи надані в письмовій заяві.

Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У зв`язку з тим, що в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі, позивач не подавав заяву про реєстрацію його батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи матеріали справи та пояснення відповідача та третьї особи про те, що позивач не є біологічним батьком її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить висновку, що заявлені вимоги позивача щодо позовної вимоги про виключення запису про нього, як про батька із актового запису про народження дитини є законними та обґрунтованими, та відповідно про наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення даної позовної вимоги позивача.

Згідно з п. 2.13, п. 2.13.1 Наказу Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

В задоволенні позовної вимоги про визнання позивача не батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Сімейним кодексом не передбачено такого способу захисту, як визнання особи не батьком дитини. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов саме про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Враховуючи вищевикладене, у позовній вимозі про визнання позивача не батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід відмовити, оскільки такий спосіб захисту не визначено ст. 136 СК України на підставі якої позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За правилами ч.3 ст. 217 ЦПК України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Відповідач визнав позов та надав суду відповідну письмову заяву в підготовчому судовому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті.

Враховуючи вищезазначене, оскільки суд прийшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, при цьому відповідач в підготовчому судовому засіданні визнав позов повністю, в порядку розподілу судових витрат, які складаються із судового збору в сумі 992,40 грн. суд приходить висновку про стягнення із відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 496,20 грн. та про повернення ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції від 25.05.2022 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 200, 2006, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Виключити із актового запису №23 від 13.04.2016 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області, відомості про батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість грн. 20 коп.) сплаченого при зверненні до суду судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції №30203368SB від 25.05.2022 року, призначення платежу *;101; НОМЕР_4 ; судовий збір (Державна судова адміністрація про оспорювання батьківства) ОСОБА_1 , ОСОБА_8 ;;;.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 01.08.2022 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко