Справа № 589/4756/21
Провадження № 4-с/589/5/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євдокімової О.П.

з участю секретаря - Мусіхіної І.В.

скаржник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Шосткинського міськрайонного суду скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавц виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича, стягувач: Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК»

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати незаконними та протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича (далі - приватний виконавець) щодо прийняття до виконання виконавчого документа, визнати бездіяльність, визнати незаконною бездіяльність приватного виконавця в частині неперевірені її адреси мешкання, визнати незаконними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника. Зобов`язати приватного виконавця привести виконавче провадження у відповідність до вимог законодавства.

Скаргу мотивувала тим, що приватний виконавець відкрив виконавче провадження № 62880945 з примусового виконання виконавчого листа виданого Шосткинським міськрайонним судом де вона є боржником. Вважає такі дії виконавця незаконними так як на її думку заяву про відкриття виконавчого провадження надано особою яка не має законних підстав для звернення з зазначеною заявою до виконавчої служби; наданий виконавчий лист містить помилки, які перешкоджають відкриттю виконавчого провадження; строки подання виконавчого листа на виконання сплинули; постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням підвідомчості та їй надіслана не була. Про її існування вона дізналась з додатку «дія». Виконавець, незважаючи на вимоги законодавства не встановив її місце не встановив її фактичне місце мешкання та місце роботи, не вніс всі документи у виконавчому провадженні до єдиного реєстру.

Заявник вважає, що дії приватного виконавця неправомірними, а постанову про відкриття виконавчого провадження такою, що винесена з порушенням її прав та норм чинного законодавства.

Просить скаргу задовольнити та з урахуванням скасування приватним виконавцем накладеного ним арешту на майно та закриття виконавчого провадження уточнила позовні вимоги та просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, ЗакоркоВ.В. під час виконання виконавчого листа №2-2891/2009, виданого 16.11.2009 року Шосткинським міськрайсудом Сумської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПAT КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості у сумі 695059,86 грн. у виконавчому проваджені № 62880945 неправомірними.

Визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, Закорко В.В. під час виконання виконавчого листа № 2-2891/2009, виданого 6.11.2009 року Шосткинським міськрайсудом Сумської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь AT «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості у сумі 1695059,86 грн. у виконавчому проваджені № 62880945 неправомірною.

4 Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, Закорко В.В., від 25.08.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62880945.

5. Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, Закорко В.В., від 28.08.2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 62880945.

6 Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, Закорко В.В., привести виконавче провадження №62880945 у відповідність з вимогами п.2 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчих проваджень шляхом внесення до Автоматизованої системи виконавчих проваджень сканкопії всіх документів (заяви, виконавчий лист, клопотання, скарги, запити державного виконавця, відповіді на запити державного виконавця та інші документи), які є у виконавчому провадженні № 62880945.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, Зарко В.В., усунути порушення та поновити її порушені права шляхом виключення її з реєстру боржників.

В судовому засіданні скаржниця підтримала уточнену скаргу мотивуючи їх тими ж підставами.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, надав заперечення проти скарги і просив відмовити в задоволенні скарги в зв`язку з скасуванням ним накладеного арешту на майно боржника та винесення ним постанови про закінчення виконавчого провадження, тому вважає , що предмет спору відсутній.

Представник АТ «Правекс банк» в судове засідання не з`явився, надав суду відгук на скаргу в якій просив відмовити останній в задоволенні скарги.

Суд у відповідності до ст.450 ЦПК України розглядає скаргу у відсутність осіб, що не з`явились.

Суд, вислухавши думку скаржника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Так судом встановлено що 4.11.2009 року Шосткинський міськрайсуд Сумської області розглянувши справу за позовом ПAT КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і після набрання рішенням законної сили зазначеним судом 16 11.2009 року видно виконавчий лист № 2-2891/2009, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПAT КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості у сумі 1695059,86 грн.

25.08.2020 р. Приватний виконавець Закорко В.В. прийняв до виконання заяву АТ «ПРАВЕКС-БАНК» про прийняття виконавчого документа до виконання та примусове виконання рішення суду (а.с.70).

25 08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закоркою В.В. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 62880945 виконання виконавчого листа № 2-2891/2009, виданого 16 11.2009 року Шосткинським міськрайсудом Сумської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь AT «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості у сумі 1695059,86 гри. (а.с.69,149 ).

28.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. прийнята постанова № 62880945 про арешт майна боржника у зазначеному кримінальному провадженні(а.с.72).

8.11.2021р. винесоно постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-2891/2009 виданий 16.11.2009р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь AT «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості у сумі 1695059,86 гри.

2.02.2022 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62880945 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2891/2009 виданий 16.11.2009р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь AT «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості у сумі 1695059,86 гри. Та припинено чинність арешту майна боржника.

Відповідно до п. а ч.1, 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так з матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 25.08. 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. відкрито виконавче провадження № 62880945 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2891/2009, виданого 16.11.2009 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь AT «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості у сумі 1695059,86 грн. та цього ж дня винесено постанову про накладення арешту на її майно боржника.

Про винесення згаданих постанов приватним виконавцем Кудіній стало відомо 11.10.2021р з додатку «Дія» про що повідомила остання а приватний виконавець цієї інформації жодним чином не спростував.

Доказів надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника до суду не надано. З супровідних листів не вбачається чи дані постанови направлялись боржнику і чи отримував він їх (а.с. 150). До суду не надано жодного документу на підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на її майно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що строк для звернення зі скаргою пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з частиною третьою статті 431 ЦПК України виконавчий лист є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент набрання законної сили судовим рішення у справі № 2-248/10 (16 липня 2010 року) та видачі відповідних виконавчих листів (14 липня 201 року), були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 21 Закону№ 606-XIV, у редакції на час видачі виконавчих листів, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Судом установлено, що виконавчий лист № 2-2891/2009 неодноразово пред`являлись до виконання та повертався стягувану з підстав, передбачених статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача;2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягував відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення (частина перша статті 47 Закон України № 606-XIV).

Згідно з частиною п`ятою статті 47 Закону України № 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення .Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Так судом встановлено, що 13.07.2020 року винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви представника стягувача про повернення виконавчого документа без виконання(а.с.96)

Отже повторне пред`явлення виконавчого листа 10.11.2021р. вчинене в межах трирічний строку пред`явлення його до виконання, а тому посилання скаржника що приватний виконавець відкрив виконавче провадження поза межами встановленого процесуального строку визначеного для звернення виконавчим документом до виконавчої служби є безпідставною.

Також судом встановлено, що AT «ПРАВЕКС-БАНК» є правонаступником прав та обов`язків ПAT КБ «ПРАВЕКС-БАНК», у зв`язку із чим на підставі рішення Єдиного акціонера банку від 7.09.2009року змінено найменування позивача з ПAT КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на AT «ПРАВЕКС-БАНК» що підтверджується статутом останнього (а.с.47-48)

Ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити його організаційно-правову форму (акціонерне товариство).

Тип акціонерного товариства не є обов`язковою складовою найменування акціонерного товариства.

Акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства (ч.1 ст.5 Закону України «Про акціонерні товариства»).

В абзаці 3 частини другої статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зазначено, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

З аналізу зазначених положень вбачається, що сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ПAT КБ «ПРАВЕКС-БАНК» і AT «ПРАВЕКС-БАНК» є однією і тією ж юридичною особою, тому відсутні підстави застосування норм передбачених ч. 5 ст. 15 Закон України «Про виконавче провадження».

Також судом встановлено, що при заповненні виконавчого листа посадовою особою суду були допущені описки, в назві населеного пункту с. Обраєіївка замість с. Ображіївка, у назві вулиці Козловський узвіз замість Кловський узвіз, та зазначення в графі строк пред`явлення виконавчого документа 16.11.2012 грн замість рік та інші. Зазначені описки є очевидними, носять формальний характер та не є безперечно протиправними, оскільки не можуть фактично спричинити будь-які негативні наслідки та порушити законні права або інтереси боржника.

ВС України неодноразово зазначав що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні законодавства визнається неправомірним обмеженням стягувача в реалізації своїх законних прав щодо примусового стягнення боргу з боржника, а тому наявність незначних описок у виконавчому листі не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження та поверненні виконавчого листа без виконання стягувачу, а є підставою для звернення до суду з клопотанням про усунення описки чи помилки які містить виконавчий лист що відповідає ЗУ « Про виконавче провадження».

Також слід зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 4 листопада 1950 року кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 1 березня 2002).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

При проведенні оцінювання Європейський суд з прав людини часто наголошує на питаннях "правової визначеності" та "належного здійснення правосуддя" як на двох основних елементах для проведення розмежування між надмірним формалізмом та прийнятим застосуванням процесуальних формальностей. Зокрема, Європейський суд з прав людини виходить з того, що є порушенням права на доступ до суду, коли норми не переслідують цілі правової визначеності та належного здійснення правосуддя та утворюють свого роду перепону, яка перешкоджає вирішенню справи учасників судового процесу по суті компетентним судом (див., наприклад, рішення у справах "Карт проти Туреччини" (Kart v. Turkey [ВП], заява N 8917/05, § 79 (в кінці); "Ефстатіу та та інші проти Греції" (Efstathiou and Others v. Greece, заява N 36998/02, § 24 (в кінці); "Ешим проти Туреччини" (Esim v. Turkey, заява N 59601/09, § 21). Таким чином судом встановлено, що допущені описки у виконавчому листі не є такими що унеможливлюють примусове виконання рішення суду, а повернення виконавчого листа з підстав наявності в ньому описок, які допущені не з вини стягувача та не є суттєвими, тягнуть за собою порушення прав останнього та утворюють свого роду перепону, яка перешкоджає поновленню вже і без того порушеного права позивача(стягувача ).

Щодо аргументів про складання виконавчого листа про виконання судового рішення якого не існує рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, за позовом ПAT КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, то такі аргументи є надуманими, оскільки неточності у виконавчому листі не спростовують та не скасовують факту вирішення зазначеного спору з постановленням рішення яке набрало законної сили.

Також не заслуговують на увагу і посилання Скаржника на порушення приватним виконавцем підвідомчості та територіальної юрисдикції відкриття спірного виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Крім того, відповідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За правилами частини 5 статті 26 цього Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Таким чином, приватний виконавець може повернути виконавчий документ у випадку, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання рішення, яким є у разі якщо боржник є фізичною особою місце його проживання, перебування зареєстроване в передбаченому Законом порядку або місцезнаходження його майна.

При цьому місце проживання, перебування боржника - фізичної особи є обов`язковим реквізитом виконавчого документу.

Положеннями Закону України "Про виконавче провадження" на приватного виконавця не покладено обов`язку, щодо перевірки місця проживання боржника зазначеного у виконавчому документі, а тому приватний виконавець при відкритті провадження повинен керуватися відомостями вказаними в виконавчому документі.

В виконавчому листі адреса боржника зазначена як АДРЕСА_1 (а.с.157)

З постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника вбачається, що інформація про місце проживання боржника ОСОБА_1 була зазначена АДРЕСА_1 . (а.с.149).

Доказів щодо повідомлення як стягувача так і приватного виконавця про інше місце реєстрації ОСОБА_3 не надала.

Враховуючи вказане, зазначений виконавчий лист підлягав виконанню приватним виконавцем Закорко В.В, і у приватного виконавця були відсутні підстави, при вирішення питання, щодо відкриття виконавчого провадження, встановлювати інші дані, щодо місцезнаходження боржника ніж ті, що зазначені у виконавчому листі.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що виконавцем додержано вимог ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" при відкритті виконавчого провадження.

Також є безпідставними посилання Кудіної щодо неправомірності дій приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження, в зв`язку з тим, що вона не має заборгованості перед стягувачем, що підтверджує інформацією Національного банку України про відсутність у неї кредитної заборгованісті перед банками України, у тому числі перед стягувачем АТ «ПРАВЕКС БАНК» за виконавчим листом № 2-2891/2009, виданим 16 листопада 2009 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кредитний реєстр - інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, зберігання, зміну, використання та поширення (надання) інформації про кредитні операції банків та про стан виконання зобов`язань за такими операціями, аналіз і класифікацію кредитів (підп. 7 п. 2 Положення про Кредитний реєстр Національного банку України, затвердженого постановою правління НБУ від 04 травня 2018 року № 50).

Кудіна посилається на відповіді НБУ від 14 липня 2020 року та 11 травня 2021 року про те, що у Кредитному реєстрі НБУ відсутня інформація щодо кредитної заборгованості останньої перед банками України. Разом з цим у цій відповіді НБУ зазначено, що кредитному реєстрі обліковується лише інформація (надається банками) про заборгованість клієнтів, яка дорівнює або перевищує 100 розмірів мінімальних зарплат.

При цьому, АТ «ПРАВЕКС БАНК», заперечує факт погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, вказує, що ця заборгованість визнана банком як безнадійна, списана за рахунок резерву і обліковується на рахунках позабалансового обліку та за Правилами формування реквізитів повідомлень (запиту) про боржника (фізична особа) до Кредитного реєстру Національного банку України не передаються.

Крім того, судом не враховано, що згідно зі ст. 1054 ЦК України сторонами кредитного договору є позичальник і банк або інша фінансова установа, яка надала кредит. Про НБУ, який здійснює регуляторну діяльність, у ній взагалі не йдеться і вказане не входить до його функцій і повноважень, які визначаються Законом України «Про Національний банк України».

Згідно з ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, ОСОБА_1 не надала належних доказів погашення кредитної заборгованості, а саме: квитанцій про погашення боргу тощо.

Не є належним доказом погашення кредитної заборгованості у розумінні ст. 77 ЦПК України довідка банківської установи «INTESA SANPAOLO», не завіреної належним чином, яка не має ніякого відношення до стягувача ПАТ КБ «Правекс - Банк», відповідно до якої за кредитним договором № 686-008/07Р від 06 липня 2007 року, основна сума кредиту - 158656 грн була погашена 21 травня 2012 року

Також слід зазначити, що долучену до матеріалів справи ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2021 року (а.с.165) якою було визнано виконавчий лист, виданий 16 листопада 2009 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області, цивільна справа № 2-2891/2009, за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, а саме, щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» боргу в сумі 1695059 грн 86 коп, визнано таким, що не підлягає виконанню скасовано постановою Сумського апеляційного суду від 09 червня 2022 року з зазначених вище підстав, а тому при ухваленні рішення суд не бере її до уваги.

Щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, то судом встановлено наступне.

Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі № 260/2183/20 (адміністративне провадження № К/9901/2874/21) зроблено висновок, що згідно положень статті 29 ЦК України у зіставленні з положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання особи є житло, в якому вона проживає (постійно або тимчасово). Особа не обмежена у можливості мати більше, ніж одне місце проживання, проте реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою, яку особа сама вибрала і за якою вестиме листування з фізичними/юридичними особами, контролюючими органами, отримуватиме офіційну кореспонденцію.

Суд установив, що дійсною адресою місця проживання позивачки є: АДРЕСА_2 , що не спростовано відповідачем та підтверджено копією паспорта серії НОМЕР_1 . З ксерокопії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що боржник з 13.12. 2008року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .(а.с.28)

Однак на день винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, відомостей про зміну боржником місця проживання чи перебування у матеріалах виконавчого провадження не було, а тому останній мав повідомити боржника за місцем реєстрації зазначеним у виконавчому листі тобто АДРЕСА_1 .

Разом з цим доказів того, що державний виконавець направляв повідомлення про відкриття виконавчого провадження Кудіній, тобто належним чином повідомив боржника про примусове виконання виконавчого листа, виданого 16.11.2009 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області у справі № 2-2891/2009, матеріали справи не містять .

Отже суд приходить до переконання, що боржник не була повідомлена належним чином про відкриття виконавчого провадження, що позбавило права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, та свідчить про порушення її прав приватним виконавцем.

Таким чином, приватний виконавець, при здійсненні виконавчого провадження, допустив істотні порушення закону, зокрема не повідомив боржника про відкриття виконавчого провадження, та не звернув увагу на розбіжності в написанні адреси боржника та стягувача в виконавчому листі .

Факт порушення державним виконавцем порядку надсилання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте не направлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

Щодо визнання незаконними дій приватного виконавця під час винесення постанов про арешт майна боржника

Виходячи з норм Закону України "Про виконавче провадження", виконавець має накласти арешт на майно боржника у межах суми заборгованості.

У справі № 756/11356/16-ц Київський апеляційний суд зробив висновок, що приватний виконавець може накласти арешт лише на конкретне майно боржника, а також на грошові кошти, що перебувають на конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах.

Таким чином приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови про накладення арешту на все майно боржника без його ідентифікації, оскільки такі заходи унеможливлюють визначення вартості майна та співмірності з розміром заборгованості, що підлягає примусовому стягненню. За таких обставин суд приходить до висновку про визнання дій приватного виконавця щодо винесення вказаної вище постанови незаконними, які безумовно порушують права боржника.

Згідно Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи відповідно до шаблонів документів, переданих адміністратору Системи структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

ОСОБА_1 в супереч вимогам ст.81 ЦПК України не надала до суду належних та допустимих доказів щодо порушення приватним виконавцем вимог внесення до автоматизованої системи матеріалів виконавчого провадження. Не зазначила які саме обов`язкові для внесення для реєстру документи не внесені приватним виконавцем до зазначеного реєстру, а тому скарга в даній частині є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Крім цього Єдиний реєстр боржників це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться, щоб кожен у режимі реального часу міг отримати інформацію про невиконані майнові зобов`язання боржників.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників (ЄРБ), є відкритими та розміщуються на офіційному сайті Міністерства юстиції України https://erb.minjust.gov.ua.

Єдиний реєстр боржників формується з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Система забезпечує обробку даних про боржника та вносить відомості про нього до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так як ОСОБА_1 має боргові зобов`язання перед AT «ПРАВЕКС-БАНК» то приватний виконавець правомірно вніс її до єдиного реєстру боржників після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначений частиною 7 ст. 9 Закону № 1404-VIII.

Так, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У свою чергу, відповідно до пункту 6 Розділу ХІ Положення «Про автоматизовану систему виконавчого провадження» № 2432/5, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

Система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів;

про скасування заходів примусового виконання згідно з частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

в день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

у разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Разом з цим, 30.03.2022 р. Міністерством Юстиції України видано Наказ N 1285/5 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України» на підставі якого, розділ III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, доповнено новим пунктом 23 такого змісту:"23. За виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

До заяви про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників додається документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення).

Зважаючи на те що Кудіна не навела та не надала доказів існування зазначених вище підстав для виключення її з єдиного реєстру боржників, то судом не встановлено порушення її прав внесенням її до зазначеного реєстру як боржника, і не знаходить законних підстав для зобов`язання приватного виконавця вчинити дії щодо виключення її з зазначеного реєстру, а тому і в даній частині скарга останньої не підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 14, 18, 25, 29, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, Закорко В.В. під час виконання виконавчого листа № 2-2891/2009, виданого 6.11.2009 року Шосткинським міськрайсудом Сумської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь AT «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості у сумі 1695059,86 грн. у виконавчому проваджені № 62880945 неправомірною в частині неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області, Закорко В.В., від 28.08.2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 62880945.

В задоволенні скарги в іншій частині відмовити

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 28.07.2022р. о 17:00 годині.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова