Номер провадження: 22-ц/813/4893/22
Справа № 523/6708/20
Головуючий у першій інстанції Мурманова І. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Дришлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бондара Олександра Вячеславовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються за судовим наказом, виданим Суворовським районним судом м. Одеси від 04 березня 2020 року (справа №523/2213/20), згідно якого з боржника стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.02.2020 року та до 10.10.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при винесені судового наказу, не було враховано матеріального та сімейного стану батька дитини. Також, позивач зазначає, що на його утриманні є неповнолітня дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно до судового наказу виданого 10.04.2020 року Ірпінським міським судом Київської області (справа №367/1326/20) з нього також стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу виданого Суворовським районним судом м. Одеси 04.03.2020 року, з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та відкликати судовий наказ, визнавши його таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Бондар О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. В такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позивачу ОСОБА_1 ухвала про відкриття апеляційного провадження надсилались на зазначене ним в апеляційній скарзі адресу, однак судова кореспонденція повернулась до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно із ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 не надав відомостей про зміну свого місця проживання або місцезнаходження під час провадження справи, тому направлена йому ухвала про відкриття апеляційного провадження вважається доставленою.

Крім того, ухвала про відкриття апеляційного провадження від 10.11.2021р. була направлена на електронну адресу представника ОСОБА_1 адвоката Бондара О.В..

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 04 серпня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частин першої та другої статті 27 Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У частині 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За нормами частин 1 та 2 ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст. 50 СК України).

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, зазначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження №1415, відповідно до свідоцтва про народження виданого Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 22.10.2015р. (повторно) серія НОМЕР_1 (а.с. 38).

Відповідно до судового наказу від 04 березня 2020 року (справа №523/2213/20) виданого за заявою ОСОБА_2 , з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, а саме сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду (07.02.2020р.) та до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 210,20 гривень (а.с. 105).

Матеріалами справи також встановлено, що згідно листа Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.05.2020р., щодо виконання виконавчого листа №523/2213/20 виданого 21.04.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 12.06.2020р. державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника. Зазначена постанова була направлена до ТОВ «СМА СІ CGMSHIPPING AGENCIES UKRAINE LTD» та згідно відповіді, дана компанія з ОСОБА_1 контрактів не укладала. За період з 07.02.2020 року по 01.10.2020 року боржник сплачував за виконавчим листом аліменти як непрацюючий, та за вказаний період було сплачено: 20 577 гривень.

Також, в листі зазначено, що за посередництвом СМА Шипс Україна з ОСОБА_1 , було укладено 2 (два) строкових трудових контракти від 03.10.2020р. та від 20.08.2020р. про працевлаштування за кордоном. Державним виконавцем було здійснено перерахунок розрахунку заборгованості, станом на 13.10.2020р. заборгованість по аліментам становить: 45 737,60 гривень (а.с. 49-50).

Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 06.01.2021р., ОСОБА_1 в 2020 році тричі здійснював перетинання Державного кордону України: 18.06.2020 року - в`їзд; 26.08.2020 року - виїзд; 13.12.2020 року - в`їзд (а.с. 85).

Відповідно до копії трудового контракту укладеного між ОСОБА_1 , та ТОВ «СМА Шипс Сінгапур Пте» в п. 4 контракту зазначено: відлік періоду роботи розпочнеться з дати прибуття моряка з місця повернення на Батьківщину, тобто, очікувано 11.09.2020 року, незалежно від дати підписання цього ТДМ. Період дії строкового трудового договору моряка становить 4 місяці (+/-1) місяць тощо. Згідно п. 5 заробітна плата, робочий час та щорічна відпустка а) місячна ставка 744 долари США; b) оплачувана відпустка та матеріальне забезпечення - 385 доларів США; c) Бонус 186 доларів США; d) гарантована оплата понаднормового часу 553 долари США (103 години на місяць) 553 долари США; е) загальна сума місячної заробітної плати = 1 868 доларів США (а.с. 89-90).

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів позивач зазначає, що на його утриманні, відповідно до судового наказу, окрім дитини сторін у справі, перебуває також син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_6 27.04.2013 року зареєстрували шлюб, актовий запис №420. Свідоцтво про шлюб видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Серія НОМЕР_2 (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 238, його батьками зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Свідоцтво про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області. Серія НОМЕР_3 (а.с. 10).

Відповідно до копії судового наказу від 10.04.2020р. (справа №367/1326/20) виданого Ірпінським міським судом Київської області за заявою ОСОБА_7 про стягнення аліментів, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі: 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця і до досягнення нею повноліття, починаючи з 19.02.2020р. (а.с. 11).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що факт наявність на утриманні в позивача ще однієї дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не може слугувати безперечної підставою для зменшення розміру аліментів.

При цьому, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, матеріалами справи не встановлено.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, який в першу чергу відповідає інтересам самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Задоволення позовних вимог щодо зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, призведе до погіршення становища однієї дитини за рахунок іншої, що є недопустимим.

Присуджені ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необхідними та достатніми для забезпечення їх гармонійного розвитку дитини із врахуванням реальної матеріальної можливості та стану здоров`я відповідача, не порушуючи при цьому прав останнього.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги відносно того, що присудженні ОСОБА_1 аліменти, з урахуванням всіх обставин є надмірним фінансовим тягарем для нього, з огляду на наступне.

Вимогами Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

При вирішення вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На думку апеляційного суду, діти від різних шлюбів мають однакове право на утримання від батьків, незалежно від перебування таких в шлюбі, та батьки не мають компенсувати необхідність утримання однієї дитини в визначеному ними розмірі за рахунок зменшення обов`язку з утримання одних дітей, порівняно із іншими дітьми.

Як встановлено матеріалами справи, з позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є рівним розміру аліментів які стягуються із позивача на утримання його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому враховуючи викладене та перш за все інтереси дітей, їхнє право на належний рівень життя, з метою забезпечення рівного права усіх дітей на утримання від батька, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призведе до нерівного становища всіх його дітей та порушення гарантованого права дітей на належне утримання від батька.

Апеляційний також враховує, що дитина сторін - неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з матір`ю, перебуває на її повному утриманні, а платник аліментів є людиною працездатного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), доказів про поганий стан його здоров`я суду не надано, працевлаштований, отримує стабільний заробіток, а тому обставин, котрі були б підставою для зменшення аліментів до визначеного апелянтом розміру судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, та фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, а також переоцінки доказів.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є співрозмірний матеріальному становищу позивача, який є працездатною людиною, та який зобов`язаний утримувати свою дитину, надаючи їй необхідну матеріальну допомогу для її гармонійного фізичного, розумового та духовного розвитку та забезпечити належний життєвий рівень дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на захист інтересів дітей, та яке відповідає принципу похідності інтересів дитина над інтересами батьків.

Оскільки ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Бондара Олександра Вячеславовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 04 серпня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік