Справа № 715/2438/21
Провадження № 2/715/30/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернiвецької областi

в складi: головуючого судді Григорчака Ю.П.

секретар судового засідання Ткач О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість Закон та Порядок» про визнання недійсним довіреності та договору купівлі продажу земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дубець М.О., звернувся до суду з вказаним позовом. Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_6 , якому за життя на праві приватної власності належав житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 та земельна ділянку площею 0,3797 га, розташована в с. Валя Кузмина Валякузминської сільської ради. Вказана земельна ділянка складалась з двох частин: 0,2398 га. - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,1399 га. - для ведення особистого підсобного господарства. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Валякузьминської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Присяжнюк Н.Й., зареєстрованого в реєстрі за № 116 від 25 лютого 2007 року, ОСОБА_6 заповів все належне на день смерті майно йому. Після смерті діда ОСОБА_6 він вчасно прийняв спадщину. Під час оформлення спадщини йому стало відомо про те, що 25 жовтня 2005 року ОСОБА_6 видав довіреність на ОСОБА_4 , якою уповноважив останню продати за ціну і на умовах на її розсуд належну ОСОБА_6 земельну ділянку площею 750 квадратних метрів, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, розташовану в с. Валя Кузьмина Глибоцького району Чернівецької області. На підставі вказаної довіреності ОСОБА_4 продала належну ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,075 га із земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 0,2398 га. ОСОБА_5 . Перед укладенням оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2005 року 21 травня 2004 року був укладений ще один договір купівлі-продажу земельної ділянки. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки предметом договору була земельна ділянка площею 0,25 га, цільове призначення якої: 0,1399 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,1101 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель. На підставі укладених договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 21 травня 2004 року та 25 жовтня 2005 року ОСОБА_5 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку від 24 березня 2006 року серія ЯБ № 755053 на земельну ділянку, загальною площею 0,1851 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, до складу якої увійшли такі земельні ділянки: 0,075 га, які ОСОБА_5 отримав за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2005 року та 0,1101 га - за договором від 21 травня 2004 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0320.

Згідно з отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 20 квітня 2006 року приватним нотаріусом Глибоцького нотаріального округу Кінащук Н.М. був посвідчений договір іпотеки, відповідно до якого земельна ділянка, площею 0,1851 га, кадастровий номер :01:002:0320, що належала ОСОБА_7 , була передана в іпотеку ВАТ КБ «Надра». 19 січня 2021 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., вказана земельна ділянка перейшла у власність до ТОВ «Нерухомість-закон та порядок».

На початку лютого 2015 року йому стало відомо про те, що посадовими особами Валякузьминської сільської ради був підроблений підпис його діда ОСОБА_6 на довіреності від 25 жовтня 2005 року, якою ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_4 продати за ціну і на умовах на її розсуд належну йому земельну ділянку площею 750 квадратних метрів, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, розташовану в с. Валя Кузьмина Глибоцького району Чернівецької області.

Висновком експертизи від 11 червня 2021 року №11304/11305/21-32, яка проводилася під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000433, встановлено, що досліджувані підписи від імені ОСОБА_6 в графі «Підпис» у довіреності від 25 жовтня 2005 року, яка видана ОСОБА_4 і посвідчена ОСОБА_8 , секретарем виконавчого комітету Валякузьминської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та зареєстрована у реєстрі за № 49/61; у стовбці «Розписка про одержання нотаріального оформленого документа» у графі «№ нотаріальних дій 61» у Журналі нотаріальних дій 05-01 за 2000-2010 рік, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та виконані не тією особою, що виконала надані зразки підписів від імені ОСОБА_6 у заповіті від 25 грудня 2007 року та у журналі нотаріальних дій 05-01, де 25 грудня 2007 року зареєстрований заповіт за № 116, а також не тією особою, що виконала надані зразки підписів від імені ОСОБА_6 у довіреності від 20 травня 2004 року та у журналі нотаріальних дій 05-01, де 20 травня 2004 року зареєстрована вказана довіреність за № 16.

Враховуючи вище викладене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсною довіреність від 25 жовтня 2005 року, посвідчену секретарем виконавчого комітету Валякузьминської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Присяжнюк Н.Й., зареєстровану в реєстрі за № 49/61; визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького нотаріального округу Кінащук Н.М., про продаж земельної ділянки площею 0,075 га із земельної ділянки № НОМЕР_1 , загальною площею 0,2398 га, укладений між ОСОБА_4 від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі за № 6442; стягнути з відповідачів судові витрати.

18 жовтня 2021 року ухвалою судді Глибоцького районного суду Чернівецької області відкрито провадження по даній справі.

10 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_5 направив до суду заяву про закриття провадження по даній справі.

17 листопада 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про закриття провадження по даній справі відмовлено.

11 січня 2022 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області закрито підготовче провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному порядку.

08 лютого 2022 року представник позивача ОСОБА_2 направив до суду заяву про повернення до підготовчого судового засідання та залучення співвідповідача.

10 лютого 2022 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області вирішено повернутися до стадії підготовчого провадження по даній справі.

01 квітня 2022 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області залучено до участі в справі в якості співвідповідача ТОВ «Нерухомість-закон та Порядок».

03 травня 2022 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області закрито підготовче провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному порядку.

25 липня 2022 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області відмовлено у прийняття зустрічного позову ТОВ «Нерухомість-закон та Порядок».

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтвердили обставини, викладені в позові, просили суд задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_9 направила до суду заяву, в якій просить суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляла.

Представник відповідача ТОВ «Нерухомість-закон та порядок» Жабченко Т.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність. Також просила суд застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступні факти та існуючі між сторонами правовідносини, а також визначив наступні правові норми, що їх регулюють.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_6 , про що виконкомом Валякузьминської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в Книзі реєстрації смертей 27 грудня 2007 року був зроблений відповідний актовий запис за №21 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

За життя ОСОБА_6 на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та земельна ділянку площею 0,3797 га, розташовану в с. Валя Кузмина, Валякузминської сільської ради. Право власності на вказану земельну ділянку підтверджувалось Державним актом на право приватної власності на землю від 18 грудня 2002 року серії І-ЧВ №018666. Вказана земельна ділянка складалась з двох частин: 0,2398 га. - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,1399 га. - для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Валякузьминської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Присяжнюк Н.Й., зареєстрованого в реєстрі за № 116 від 25 лютого 2007 року, ОСОБА_6 заповів все належне йому на день смерті майно ОСОБА_1

ОСОБА_1 вчасно прийняв спадщину після смерті діда - ОСОБА_6 .. Спадкова справа була заведена державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори Ротар М.М. 12 лютого 2010 року, ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого він оформив право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 , яке належало ОСОБА_6 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи довіреності від 25 жовтня 2005 року, посвідченої секретарем виконавчого комітету Валякузьминської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Присяжнюк Н.Й., зареєстрованої в реєстрі за №49/61, ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_4 продати за ціну і на умовах на її розсуд належну ОСОБА_6 земельну ділянку площею 750 кв. метрів, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, розташовану в с. Валя Кузьмина Глибоцького району Чернівецької області.

На підставі вказаної довіреності ОСОБА_4 продала належну ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,075 га із земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 0,2398 га відповідачу ОСОБА_5 25 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н.М. був посвічений договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 6442.

21 травня 2004 року приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н.М. був посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки між продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_5 , відповідно до якого предметом договору була земельна ділянка площею 0,25 га, цільове призначення якої: 0,1399 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,1101 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

На підставі укладених договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 21 травня 2004 року та 25 жовтня 2005 року ОСОБА_5 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку від 24 березня 2006 року серії ЯБ № 755053 на земельну ділянку, загальною площею 0,1851 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, до складу якої увійшли такі земельні ділянки: 0,075 га, які ОСОБА_5 отримав за договором купівлі- продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2005 року та 0,1101 га. - за договором від 21 травня 2004 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0320.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 20 квітня 2006 року приватним нотаріусом Глибоцького нотаріального округу Кінащук Н.М. був посвідчений договір іпотеки, відповідно до якого земельна ділянка, площею 0,1851 га., кадастровий номер :01:002:0320, що належала ОСОБА_7 , була передана в іпотеку ВАТ КБ «Надра».

19 січня 2021 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., вказана земельна ділянка перейшла у власність до ТОВ «Нерухомість-закон та порядок».

У зв`язку із зверненням ОСОБА_1 до Глибоцького РВ УМВС України в Чернівецькій області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 364 КК України було відкрите кримінальне провадження № 0000433

В даному кримінальному провадженні було проведено почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта №11304/11305/21-32 від 11 червня 2021 року встановлено, що досліджувані підписи від імені ОСОБА_6 в графі «Підпис» у довіреності від 25 жовтня 2005 року, яка видана ОСОБА_4 і посвідчена ОСОБА_8 - секретарем виконавчого комітету Валякузьминської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та зареєстрована у реєстрі за № 49/61; у стовбці «Розписка про одержання нотаріального оформленого документа» у графі «№ нотаріальних дій 61» у Журналі нотаріальних дій 05-01 за 2000-2010 рік, в якому зареєстрована довіреність від 25 жовтня 2005 року, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та виконані не тією особою, що виконала надані зразки підписів від імені ОСОБА_6 у заповіті від 25 грудня 2007 року та у журналі нотаріальних дій 05-01, де 25 грудня 2007 року зареєстрований заповіт за № 116, а також не тією особою, що виконала надані зразки підписів від імені ОСОБА_6 у довіреності від 20 травня 2004 року та у журналі нотаріальних дій 05-01, де 20 травня 2004 року зареєстрована вказана довіреність за № 16.

Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може гуртуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ч.1 ст.245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Відповідно до частин першої, другої ст. 45 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на момент видачі оспорюваної довіреності, при посвідченні угод і вчиненні деяких інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством України, перевіряється справжність підписів учасників угод та інших осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріально посвідчувані угоди, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса чи іншої посадової особи, яка вчиняє нотаріальну дію. Якщо угода, заява чи інший документ підписано за відсутності цих посадових осіб, громадянин повинен особисто підтвердити, що документ підписаний ним.

Процедура вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України станом на 25 жовтня 2005 року була регламентована Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25 серпня 1994 року.

Згідно з пунктами 10, 11, 13 Розділу II «Загальні правила вчинення нотаріальних дій» вказаної Інструкції при вчиненні нотаріальних дій посадові особи виконавчих комітетів встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. При посвідченні заповітів, доручень та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів громадян, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріально посвідчувані заповіти, доручення, заяви та інші документи підписуються у присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальну дію. Якщо заповіт, доручення, заява чи інший документ підписано за відсутності цих посадових осіб, громадянин повинен особисто підтвердити, що документ підписаний ним.

На підставі наведеного вище можна дійти висновку, що при вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус чи інша посадова особи, яка вчиняє нотаріальну дію, перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності. Встановлення їх особи здійснюється за документами, визначеними Законом України «Про нотаріат».

Системний аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що довіреність на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки підписується особисто особою, яка видає довіреність. Проставленням свого підпису довіритель підтверджує волевиявлення на надання іншій особі права вчиняти дії від свого імені і здійснювати представництво перед третіми особами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Істотними умовами договору купівлі-продажу вважаються умови про предмет і ціну. Доки сторони не дійдуть згоди щодо цих двох умов, договір не може вважатись укладеним, незважаючи на погодження всіх можливих інших умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Судом на підставі висновку почеркознавчої експертизи № 11304/11305/21-32 від 11 червня 2021 року достовірно встановлено, що ОСОБА_6 не видавав на ім`я ОСОБА_4 довіреності з правом розпорядження спірною земельною ділянкою розміром 0,075 га і не підписував її особисто, тобто у нього, як у власника, не було волевиявлення уповноважувати ОСОБА_4 розпоряджатися своїм майном.

Стосовно можливості використання як доказу у цивільній справі висновку експерта, проведеного у кримінальному провадженні, Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 461/3675/17 вказав, що чинне цивільне процесуальне законодавство не встановлює заборони використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих в межах інших проваджень. Достовірність і достатність таких доказів оцінюється судом з урахуванням обставин конкретної справи.

Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частин першої, третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За змістом частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин суд оцінює наданий позивачем висновок № 11304/11305/21-32 від 11 червня 2021 року складений в межах кримінального провадження, не як висновок експерта в розумінні пункту 2 частини другої статті 76 та статті 102 ЦПК України, а як письмовий доказ у цивільній справі, в сукупності з іншими доказами.

Відповідно до змісту ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відтак, судом встановлено, що спірна на сьогодні земельна ділянка неправомірно, поза волею власника, вибула з власності спадкодавця ОСОБА_6 , а як наслідок не ввійшла до спадкової маси після його смерті, яка і повному обсязі була успадкована та належить позивачу ОСОБА_1 .

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу земельної ділянки, посилаюсь на те, що ОСОБА_10 не підписував довіреність і відповідно не укладав договір купівлі-продажу, який був підписаний на підставі довіреності.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим суд зазначає, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві та в додаткових поясненнях, а також заперечення відповідача, суд зазначає, що у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є витребування майна з чужого незаконного володіння. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)).

Тому у позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки задоволення позову не відновить порушені права позивача. Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-13,19,76-81,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено 04 серпня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: