С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 6/760/63/22
У Х В А Л А

І. Вступна частина

23 лютого 2022 року в місті Києві

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №760/22357/14-ц (провадження №2/760/356/15) за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ІІ. Описова частина

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» заборгованість в сумі 70 905,12 гривень та судовий збір в сумі 709,05 гривень.

Зазначене заочне рішення набрало законної сили, і на його підставі 05 травня 2015 року судом було видано два виконавчі листи про стягнення заборгованості та про стягнення судового збору з Боржника на користь Стягувача.

12 жовтня 2020 року ухвалою суд заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №760/22357/14-ц (провадження №2/760/356/15) за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було повернути Заявнику без розгляду.

19 лютого 2021 року Заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою про заміну сторони Стягувача у справі, посилаючись на те, що право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які випливають з Кредитного договору №00-036471-01 від 16 жовтня 2012 року, відступлені Заінтересованій особі.

Сторони, які беруть участь у розгляді справи, в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного.

Статтями 129 Конституції України визначено, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції і який має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частини перша, третя статті 431 ЦПК).

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13зазначено, що за змістом статті 512 ЦК України,статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін».

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Встановлено, що 05 лютого 2015 року заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва позов Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» заборгованість в сумі 70 905,12 гривень та судовий збір в сумі 709,05 гривень.

Зазначене заочне рішення набрало законної сили, і на його підставі 05 травня 2015 року судом було видано два виконавчі листи про стягнення заборгованості та про стягнення судового збору з Боржника на користь Стягувача.

Вказані виконавчі листи в подальшому не були пред`явлені до виконання.

18 травня 2018 року між Заінтересованою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Стягувачем Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» було укладено договір №21 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого право вимоги до Позичальника за зобов`язанням передбаченим кредитним договором №00-036471-01 від 16 жовтня 2012 перейшли до Заінтересованої особи.

Сума зобов`язання, за яким Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» передані до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги, зокрема, до Позичальника ОСОБА_1 не перевищує суми стягнутої на користь кредитора згідно з заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у встановленому порядку набув прав Кредитора по відношенню до Боржника ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене заяву слід вважати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 55, 442 ЦПК України, суд ухвалив:

1.Заяву про заміну сторони Стягувача задовольнити.

Замінити Стягувача Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах відносно Боржника ОСОБА_1 , виданих 05 травня 2015 року на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року в цивільній справі №760/22357/14-ц (провадження №2/760/356/15) за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: