ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9815/21 Номер провадження 22-ц/814/1579/22Головуючий у 1-й інстанції Високих М.С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Голубенка Володимира Петровича, представника ОСОБА_1 , на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 20 квітня 2022 року (час ухвалення рішення з 15:36:39 год до 15:57:14 год., дата виготовлення повного тексту рішення 22 квітня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, прохав стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти у зв`язку із продовженням навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до досягнення ним двадцяти трьох років.

В обґрунтування позову посилався на те, що він є студентом першого року денної форми навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія» та перебуває на повному утриманні матері. У зв`язку із продовженням навчання, необхідністю здійснення поїздок та проживання у м.Києві, витрат на харчування, придбання одягу, позивач потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість таку допомогу надавати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 20 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), щомісячно. Аліменти визначено стягувати, починаючи з 12.10.2021 року і до закінчення сином ОСОБА_1 навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Роз`яснено, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі адвокат Голубенко В.П., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, ухвалити нове про стягнення з відповідача на користь позивача ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд залишив поза увагою той факт, що витрати на матеріальне утримання позивача несе лише його мати, яка має на утриманні ще одну неповнолітню дитину.

Висновки суду про здійснення позивачем навчального процесу з використанням технологій дистанційного навчання, не проживання ним у даний час у гуртожитку та продовження навчальним закладом канікул до 27.03.2022 року, не вирішують питань проживання ОСОБА_1 його харчування, придбання одягу, навчання та інших питань забезпечення його життєдіяльності.

Відповідач, в свою чергу, інших дітей не має, отримує пенсію та заробітну плату, хоча і неофіційно, а тому має можливість сплачувати аліменти.

Правом подачі відзиву відповідач не скористався.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 23.12.1999 року (а.с.7).

Згідно копії довідки Національного університету «Києво-Могилянська академія» № 201/21 від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 є студентом першого року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія». Денна форма навчання, 4 рівень акредитації, державне замовлення. Факультет інформатики, освітній рівень: магістр. Спеціальність: прикладна математика. термін навчання з 01 вересня 2021 року до 01 липня 2023 року (а.с.8).

Відповідно листа Національного університету «Києво-Могилянська академія» № 03/1344 від 25.11.2021 року ОСОБА_1 дійсно навчається у даному університеті з 01.09.2021 року по 28.06.2023 року. Із заявою щодо надання місця для проживання в гуртожитку з 01 вересня по 22 листопада 2021 року не звертався, тобто на даний час в гуртожитку не проживає. В осінньому семестрі 2021-2022 навчальному році організація навчального процесу здійснювалась у режимі змішаного навчання з використанням технологій дистанційного навчання (а.с.90).

Як вбачається з довідки про доходи № 392014 від 10.10.2021 року, виданої Полтавським об`єднаним управлінням ПФУ в Полтавській області, ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 6 605 грн 89 коп. щомісячно (а.с.91).

З довідки про доходи №98 від 21.10.2021 року, виданої КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді лікар-невролог та отримує заробітку плату по сумісництву за період з липня 2021 року по вересень 2021 року у розмірі 4 441 грн 46 коп. (а.с.92).

У цивільній справі №554/10262/17 судом досліджувалося питання розміру доходів, що отримує ОСОБА_3 , мати позивача, і встановлено, що її середньомісячний дохід становив 20 000 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував відомості про стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього сина і платника аліментів, наявність на утриманні останнього неповнолітньої дитини, інші обставини, що мають істотне значення, взяв до уваги, що обов`язок з утримання повнолітніх дочки (сина) є рівним для обох батьків, за умови наявності у них можливості надавати таке утримання, тому вважав за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частини заробітку щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Звертав увагу, що як сам позивач та і його батьки мають доходи, позивач проживає разом із матір`ю, у зв`язку із введенням карантину та воєнного стану у навчальному процесі відбулись зміни щодо продовження канікул та використанням технологій дистанційного навчання. Разом із тим, дистанційна форма навчання як і продовження терміну канікул зменшують потребу в деяких витратах пов`язаних з освітнім процесом, проте не виключають їх взагалі.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 187, 189-192,194-197 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм права у поєднанні з основними правилами доказування (параграф перший глави п`ятої розділу першого ЦПК України) дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується. Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов`язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов`язок доведення такого факту покладається саме на батька (мати), до яких пред`явлений позов.

По суті доводи апеляційної скарги зводиться до незгоди з оцінкою судом першої інстанції фактичних обставин, які суд взяв до уваги, визначаючи розмір аліментів.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції при вирішенні спору виконав вимоги ст.89 ЦПК України, належно оцінив надані у справу докази, зробив правильний висновок про часткове задоволення позову і у рішенні відповідно до вимог ч.4 ст.265 ЦПК України дав вичерпні відповіді на доводи і заперечення сторін..

Твердження апеляційної скарги про отримання відповідачем неофіційних доходів є необґрунтованими, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката Голубенка Володимира Петровича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 20 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 03.08.2022 року

Головуючий О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов