Справа № 472/116/22
Провадження №2/472/120/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2022 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

при секретарі Чорній О.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03.12.2015 року з нього стягнено аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2015 року і до досятнгення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення Веселинівським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження № 49834758.

На протязі 2018-2021 років він мав постійне місце роботи, постійний дохід, з якого вираховувались аліменти, та за рахунок заробітку, отриманого за кордоном, міг сплачувати аліменти ј частки і зміг погасити заборгованість з аліментів, яка станом на 01.01.2022 року складала 14 535,24 грн.

Відповідно до Розрахунку заборгованості станом на 01.01.2022 року розмір аліментів на даний час розраховується, виходячи із середньої заробітної плати працівника по Вознесенському району, яка станом на грудень 2021 року становить 17 466,00 грн і складає 4 441, 50 грн.

Вказує, що з 01.12.2021 року і на даний час не працює, наразі знаходиться у скрутному матеріальному становищі, не має стабільного доходу, крім того проживає з матір`ю, яка втратила роботу і перебуває на обліку у Веселинівській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості як безробітня, має на утриманні неповнолітню сестру. Матір постійно хворіє, тому потребує догляду та постійних значних витрат на медикаменти.

Враховуючи всі обставини, просив зменшити розмір аліментів на утримання доньки до 1/8 частки (доходу) щомісячно.

Ухвалою суду від 23.05.2022 року відкрито провадження по цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав тому ж обсязі і з тих же підстав , просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає, просила відмовити в задоволені позову з підстав його недоведеності та необґрунтованості. Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами його погіршення майнового стану, а посилання на наявність у позивача його утриманні матері та сестри, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання доньки.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області 04.04.2014 року.

Згідно рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03.12.2015 року з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання доньки- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 20 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 16.01.2016 року відкрито виконавче провадження № 49834758.

Відповідно до Розрахунку головного державного виконавця заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на 01.01.2022 року складала 14 535, 24 грн., яку позивач сплатив, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 12.01.2022 року.

Відповідно до довідки про доходи ТОВ "Ерго Пол" за період з 01.05.2021 року по 30.11.2021 року позивач ОСОБА_3 перебував на заробітках у Польщі та отримав дохід в розмірі 2 061, 67 польських злотих, відповідно до курсу гривні до злотого за даними НБУ склав в середньому 14 000 грн.

З 01.12.2021 року позивач не працює, доходу не отримує, що підтверджується Трудовою книжкою НОМЕР_2 виданою 04.05.2007 року та Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 17.12.2021 року.

З 10.12.2021 року ОСОБА_3 перебуває на обліку у Веселинівській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості як безробітній, що підтверджується довідкою № 941 від 15.12.2021 року.

Згідно довідки № 321 від 24.05.2022 року, виданої Веселинівською районною філією Миколаївського обласного центру зайнятості на ім`я ОСОБА_3 , останній отримав дохід за період з 10 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року - 2181,05 грн.

Відповідно до Розрахунку заборгованості станом на 01.01.2022 року розмір аліментів на даний час розраховується, виходячи із середньої заробітної плати працівника по Вознесенському району, яка станом на грудень 2021 року становить 17 466,00 грн і складає 4 441, 50 грн.

Відповідно до витягу №1276-02/03-01-2022 від 19.01.2022 року Центру надання адміністративних послуг Веселинівської селищної ради ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_1 , разом з ним за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач стверджує, що на його утриманні перебувають сестра ОСОБА_7 та матір ОСОБА_8 .

Згідно Трудової книжки НОМЕР_3 виданої 04.07.1992 року та Довідки Веселинівської районної філії Миколаївського обласного центра зайнятості № 940 від 15.12.2021 року мати позивача ОСОБА_8 у зв`язку з ліквідацією Веселинівської районної державної адміністрації перебуває на обліку у Веселинівській районній філії Миколаївського обласного

центру зайнятості як безробітна і отримала за період з 4 січня 2021 року по 30 листопада 2021 року дохід в розмірі 42915,60 грн.

Відповідно до довідки № 325 від 01.06.2022 року, виданої Веселинівською районною філією Миколаївського обласного центру зайнятості на ім`я ОСОБА_8 , остання не отримувала допомогу по безробіттю за період з 24 січня 2022 року по 31 травня 2022 року.

Згідно довідки №146/01-08 від 24.12.2021 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря загальної практики-сімейного лікаря з приводу захворювань: двухсторонній деформуючий остеоартроз обох колінних суглобів ІІ-ІІІ ст з больовим синдромом; остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з больовим рецедивним перебігом; гіпертонічна хвороба ІІ стадії, ступень 2-3, ризик 2-3, СН І-ступеню. Сечо-сольовий діатез.

Вказані довідки, на думку суду, жодним чином не підтверджують факт перебування ОСОБА_8 на утриманні позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України).

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені

стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього погіршився матеріальний стан, оскільки у нього немає постійного доходу та на його утриманні перебуває неповнолітня сестра ОСОБА_7 та хвора матір ОСОБА_8 , що змушує його при відсутності постійної роботи виконувати разову робуту, дохід від якої складає 2500-3000 грн. щомісячно, для їх та свого утримання.

Однак, суд не може взяти до уваги такі доводи, оскільки це не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів та, більше того, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами зміна його матеріального стану з часу початку стягнення з нього аліментних платежів, а також факту витрат на утримання неповнолітньої сестри та хворої матері, що потребує додаткових витрат на постійне лікування та що такі витрати вже здійсненні в розмірах, які значно погіршили матеріальне становище платника аліментів.

Відсутність доходу у вигляді допомоги по безробіттю за період з лютого 2022 року по квітень 2022 року не свідчить про те, що позивач не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі № 554/3355/20 (постанова ВС у складі колегії суддів ДСП КЦС від 09.09.2021 року), відповідно до якої наявність на утриманні матері не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

При цьому суд встановив, що позивач є працездатною особою, а також не доведено той факт, що витрати на лікування та необхідність тимчасового стороннього догляду за матір`ю, яка є дієздатною особою та опікуном якої він не являється, суттєво змінюють його майновий стан, через що останній не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а тому не приймає доводи позивача в цій частині.

Тобто належних та допустимих доказів того, що з моменту ухвалення рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03.12.2015 року суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, ним не надано.

Враховуючи те, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача матері та сестри, які проживають разом з ним, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, а тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбаченихСімейним кодексом України, на підставі ч. 1ст. 192 СК України.

За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

З огляду на приписи Закону України «Про судовий збір» та відмови у задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08 серпня 2022 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіС. С. Кучерявенко