Справа№592/3841/22
Провадження №2/592/1304/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Бичкова І.Г.,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Сумській області в інтересах Сумського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Сумській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До початку судового засідання від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Супруна Д.В. надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі та без участі позивачки, наполягав на задоволенні позовних вимог.

У судове засідання представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

З 08.06.1973 року позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 7).

З 14.02.1984 року по 31.08.2008 року чоловік позивачки - ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (а.с. 9-10).

31.08.2008 року ОСОБА_2 було звільнено у зв`язку з переводом до ТОВ «Фрунзе-Електрод» (а.с. 10).

ОСОБА_2 за життя було встановлено професійне захворювання, відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 33 від 15.04.2010 року, та були встановленні наступні професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень ІІ ст. токсикоз-пилової етіології у фазі загострення; Емфізема легень ІІ ст.; Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст.; Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване; Недостатність кровообігу ІІ ст.; Нейросенсорна туговухість зі значним зниженням ступеня слуху ІV ст. професійного характеру (основний діагноз) (а.с. 11)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18.11.2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за актовим записом № 4306 (а.с. 12).

29.03.2022 року Сумською обласною МСЕК № 1 загального профілю встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням. (а.с. 13)

Позивачка звернулася до відділення Фонду соціального страхування України в Сумській області із заявою про призначення на її користь страхових виплат у зв`язку зі смертю чоловіка, який перебував на обліку в Сумському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Сумській області, як потерпілий на виробництві внаслідок професійного захворювання та отримував відповідні страхові виплати на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-ХІV.

Листом від 24.05.2022 року № 011-05/283 відділення Фонду повідомлено позивачку про те, що не має підстав для призначення на її користь щомісячної страхової виплати у зв`язку зі смертю чоловіка, так як позивачкою не надані документи, які б підтверджували факт перебування її на утриманні померлого чоловіка. (а.с. 14)

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , який є сином позивачки, вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні його померлого батька - ОСОБА_2 та його доходи були основним і постійним джерелом існування як його так і позивачки. (а.с. 27)

За правилом ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що такими непрацездатними особами є особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для призначення страхових виплат, може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Отже, позивачкою доведено належними доказами, що розмір щомісячних доходів її чоловіка значно перевищував розмір її доходів, інших утриманців він не мав.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2021 року становив 1769 грн.

Пленум Верховного Суду України в пункті 8 Постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, роз`яснив, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Тобто, в даному випадку, отримання позивачкою пенсії не є підставою для відмови у встановленні факту перебування її на утриманні чоловіка. Хоча позивачка і отримувала пенсію, але вона за розміром була не суттєво більша за прожитковий мінімум, встановлений законодавством, а тому допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування.

Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4,12.19, 76-81, 141, 89, 263-265, 268, 315 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Сумській області в інтересах Сумського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Сумській області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 18.11.2021 року) , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков