Справа № 344/1367/22
Провадження № 2/344/1734/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

секретаря Федоришин М.З.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у порядку спрощеного провадження у режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Бандуровський Б., до ОСОБА_3 , ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування майнової шкоди завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, стягнення витрат на експертизу, судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у січні 2022 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування майнової шкоди завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме: з ТзДВ «Страхової компанії «Ю.Ес.Ай» в розмірі 39312.32грн., з ОСОБА_3 в розмірі 25404.52грн., стягнення в солідарному порядку витрат на експертизу в розмірі 1015грн., витрат на правову допомогу в розмірі 12000грн., судовий збір в сумі 792.93грн.

Позов мотивовано тим, що 22.09.2021р. о 15:00год в м.Івано-Франківську по вул.Довженка відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, внаслідок чого спричинено механічні пошкодження власному автомобілю позивача. Постановою Івано-Франківського міського суду від 09.11.2021р. ОСОБА_3 визнано виним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Автомобіль відповідача1 застрахований у відповідача2 ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 130 000грн., франшиза 0грн., СК повідомлено 24.09.2021р. про страховий випадок. Згідно замовленого позивачем висновку експертизи від 04.10.2021р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача становить на час ДТП 64716.84грн., а вартість матеріального збитку 39312.32грн., відповідач 2 страхове відшкодування також не виплатив.

23.02.2022р. відповідач1 подав відзив на позов, в якому вказав, що вину в події ДТП визнав, однак вимоги позову заперечує, оскільки майнова шкода в розмірі 64716.84грн. повинна бути виплаченою саме ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай», яка покривається лімітом цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану майну в розмірі 130 000грн. Як наслідок слід відмовити і в понесених позивачем витрат щодо нього.

Представник позивача та позивач в судових засіданнях підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що незважаючи на визначений СК ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану майну, відповідач2 повинна виплатити тільки вартість матеріального збитку, який входить в розмір заподіяної майнової шкоди, а різницю від цього слід стягнути з винної фізичної особи.

Відповідач 1 в судових засіданнях вимоги позову заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві та поясненнях.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином за адресою, зареєстрованою в ЄРДПОУ, вимоги ухвали суду від 12.05.2022р. про надання доказів не виконав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення коштів з винної в ДТП особи та порушення права виплат страхового відшкодування страховою компанією.

Судом встановлено, що 22.09.2021р. о 15.00год в м.Івано-Франківську по вул.Довженка відповідач ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, внаслідок чого спричинено механічні пошкодження власному автомобілю позивача. Постановою Івано-Франківського міського суду від 09.11.2021р. ОСОБА_3 визнано виним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.23-24).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Автомобіль відповідача1 як винуватця ДТП застрахований у ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» (а.с.19,153) з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 130 000грн., франшиза 0грн.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У відповідності до ст. 5 цього закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Разом з тим, статтею 6 закону роз`яснено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Позивач повідомив 23.09.2021р. про страховий випадок ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» (а.с.20-22).

На запитання суду щодо подальшого реагування страховою компанією на страховий випадок та виплату страхового відшкодування позивач пояснив, що після повідомлення у вересні 2021р. про страховий випадок, з представником відповідача2 велась переписка у застосунку «вайбер» (а.с.71-74) до 19.10.2021р., в т.ч. про проведення дослідження та визначення вартості завданої шкоди, надання банківських реквізитів на оплату страхового відшкодування, однак СК не було встановлено ні вартості завданої шкоди, ні виплати, в подальшому повідомлення надіслані позивачем ігнорувались СК «Ю.Ес.Ай». У зв`язку з чим він змушений був самостійно замовляти експертизу.

Відповідно до висновку експертного дослідження Чернівецького НДЕКЦ МВС від 04.10.2021р., виконаного за заявою ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 станом на 2.09.2021р. становить 64716.84 грн., а вартість матеріального збитку власнику автомобіля 39312.32грн.(а.с.29-60).

Як зазначено у ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно ст. 22, 29, 35 вищевказаного закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана в т.ч. з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст.28 закону).

За ст.22 цього ж закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно п. 36, 2 ст. 36 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик повинен виплатити страхове відшкодування протягом не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Зважаючи на те, що 23.09.2021р. позивач подав до відповідача 2 заяву про страховий випадок, однак реагування на таку заяву зі сторони СК не було, жодних доказів останній щодо цього суду не надавав, участь в засіданнях не брав, доводи позову в цій частині не спростував, тому вимога позивача в межах визначених ним таких вимог, а саме стягнути з ТзДВ «Страхової компанії «Ю.Ес.Ай» в розмірі 39312.32грн. підлягає до задоволення. Чи подавав позивач заяву про відшкодування витрат пов`язаних з пошкодженням майна до СК матеріали справи не містять таких доказів, водночас з наявної переписки через меседжер по телефону, суд приходить до висновку, що така заява на виплату, ним подавалась, при цьому можливий розмір страхового відшкодування в розмірі 75000грн. ним було ще зазначено в повідомленні про ДТП від 23.09.2021р.

При цьому, з врахуванням вимог законодавства судом було вказано позивачу та його представнику процесуальне право щодо пред`явлення вимог виплати страхового відшкодування всієї суми в розмірі 64716.84грн. з відповідача 2 з врахуванням передбаченої суми в межах ліміту у сумі 130 000грн., визначеного СК «Ю.Ес.Ай», однак в межах диспозитивності ЦПК України, суд розглядає пред`явлені позивачем вимоги, що не позбавляє його права звертатись повторно до суду з вимогою, яка не була предметом розгляду в цій цивільній справі.

Відповідач 1 звернув увагу суду у поданному відзиві, що автомобіль позивача не є фізично знищеним, а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог щодо нього.

Так, за вимогами ст.30 цього закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, дана стаття також зазначає, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Але, позивач не доводив фізичне знищення його автомобіля, тому такі доводи відповідача1 є помилковими. Водночас, вірними є доводи щодо покриття пред`явленої вимоги про розмір завданої шкоди майну позивача як третьої особи розміром визначеного ліміту страхової відповідальності страхувальника та страховика за нормами ст.22,29,35,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За вимогами ст. 22, 1166 ЦК України, на які посилається сторона позивача, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Водночас, за ст.1194 цього ж кодексу особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, позивач за недостатності страхового відшкодування в розмірі 130 000грн. вправі був звернутися до винної особи щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Посилання представника позивача у позові на ст.23, 1167, 1188 ЦК України є помилковими, оскільки відшкодування моральної шкоди не було позовною вимогою, як і не було предметом доведення відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Суд в справі вважає за необхідне застосувати і правові висновки ВС в даних спірних правовідносинах.

Так, винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує розмір страхової суми або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц; № 369/11812/18 від 11.11.2020 року; № 753/10416/17 від 05.11.2020 року; № 299/3583/15-ц від 04.11.2020 року; № 755/7666/19 від 15.10.2020 року; № 131/709/18 від 30.09.2020 року; № 583/3159/18 від 23.07.2020 року; № 525/1592/18 від 14.07.2020 року; № 200/12295/17 від 30.06.2020 року; № 361/10096/14-ц від 17.06.2020 року; № 201/12712/16-ц від 20.05.2020 року; № 756/2632/17 від 22.04.2020 року; № 447/819/16-ц від 08.04.2020 року; № 643/2224/17 від 18.03.2020 року; № 761/2941/17 від 10.03.2020 року; № 450/446/16-ц від 04.03.2020 року; № 755/5374/18 від 21.02.2020 року; № 648/4308/16-ц від 17.02.2020 року; № 916/2554/17 від 17.01.2020 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказала що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, при відшкодуванні шкоди страхова повинна відшкодувати збиток. Якщо ці розрахунки повністю не покривають відновлювальний ремонт, то різницю повинен відшкодувати винуватець. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди на винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність буде суперечити інституту страхування відповідальності, а тому треба розбиратися за яку суму відповідає страхова, а за яку винуватець (страхова не платить знос, франшизу, ПДВ).

Страхова компанія відповідає за завдану шкоду у межах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 911/286/20 від 21.12.2020 року.

Отже, при визначені меж відповідальності страхової та вказує, що спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактичної), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Зважаючи на це позов слід задовольнити частково, в межах заявлених вимог до страхової компанії. Щодо вимог до винуватця ДТП, то вони не є доведеними перед судом.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, за ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Оскільки позивач визначив саме такий спосіб захисту до СК та до винної особи, визначив коло відповідачів та кожну вимоги щодо них, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

За вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено до сторони відповідача2, тому з нього також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 793,92 грн. (а.с.13), витрати на проведення експертизи 1015 грн. (а.с.27-28) та витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн.(а.с.66-69).

На підставі викладеного, відповідно до ст.1194 Цивільного Кодексу України, ст. 3,5,6,9, 22,28,29,30,35,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. 4,5,13, 141, 247 259, 263, 265, 273, 274, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТзДВ «Страхової компанії «Ю.ЕС.АЙ», , місцезнажодження якої: пр.Героїв Сталінграду, буд.4, к.6а, м.Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , страхове відшкодування у розмірі 39 312.32грн. (тридцять дев`ять тисяч триста дванадцять гривень 32 коп.).

Стягнути з ТзДВ "Страхової компанії «Ю.ЕС.АЙ», , місцезнажодження якої: пр.Героїв Сталінграду, буд.4, к.6а, м.Київ, на користь користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір за подання позову у розмірі 793,92 грн. (сімсот дев`яносто три гривні 92 коп.), витрати на проведення експертизи 1015 грн. (одна тисяча п`ятнадцять гривень) та витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. (дванадцять тисяч гривень).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 02.08.2022р..

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА