УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту втечі з місця дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить витребувати в Центрі екстреної медичної допомоги документи що засвідчують надання медичної допомоги ОСОБА_2 після ДТП, що трапилось 14.06.2020 року за адресою м. Київ, вул. Бойчука, 25 та підтвердити факт присутності відповідачки в автомобілі під час дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивує тим, що в Києво-Святошинському суді м. Києва розглядається цивільна справа №369/2982/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, в якій піднімається питання дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилось 14 червня 2020 року. ЇЇ чоловік ОСОБА_3 знаходився за кермом автомобіля Хюндай (який був взятий в кредит на її ім`я) з пасажиркою на передньому сидінні ОСОБА_2 , яка стала причиною ДТП, але з місця пригоди втекла. В цьому зв`язку звернулася до суду із цим позовом, для подальшого долучення рішення до справи про відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Так, Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позов це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспореного права або охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у певній, визначеній законом процесуальній формі із визначенням конкретного, а не будь-якого способу судового захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц.

Право на звернення до суду не є абсолютним і підлягає певним обмеженням та має здійснюватися в спосіб визначений процесуальним законодавством.

Так, в своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить витребувати в Центрі екстреної медичної допомоги документи, що засвідчують надання медичної допомоги ОСОБА_2 після ДТП, що трапилось 14.06.2020 року за адресою м. Київ, вул. Бойчука, 25 та підтвердити факт присутності відповідачки в автомобілі під час дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, оформлення дорожньо-транспортної пригоди, з`ясування всіх обставин події пов`язаних з ДТП, встановлення винних у ньому осіб, залишення місця ДТП причетних до цього осіб, притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності (залежно від ступеня заподіяних тілесних ушкоджень потерпілим) тощо, здійснюється виключно в порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Вказані правовідносини не є спором про цивільне право і не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства шляхом пред`явлення позовних вимог й вимога позивачки про витребування від Центру екстреної медичної допомоги документів, що містять охоронювану Законом лікарську таємницю ОСОБА_2 , що також не є спором про цивільне право, а за своєю правовою природою є клопотанням про витребування доказів, яке залежно від виду здійснюваного провадження, в якому воно може бути заявлено, підлягає розгляду у відповідному процесуальному порядку (ст.ст. 268-271 КУпАП, ст. 84, ст. 116 ЦПК України, ст.ст 159-166 КПК) під час розгляду конкретної справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, порушені в позовній заяві питання не підлягають судовому розгляду за правилами позовного провадження згідно ЦПК України, а за певних умов залежно від конкретних обставин справи, можуть бути предметом розгляду в порядку кримінального провадження, справи про адміністративне правопорушення, при розгляді клопотання про витребування доказів у відповідних цивільних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 186, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

у відкритті провадження в даній цивільній справі відмовити.

Копію цієї ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя