Справа № 214/170/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 липня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Собченко Н.А.,

за участю:

представника заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Поліщук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Саксаганського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, яку надалі уточнив та в уточненій редакції просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року у неповнолітньому віці, що необхідно йому їй для набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України.

В обґрунтування заяви вказано, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Отрошне Анадирського району Магаданської РСФСР. За часів СРСР заявник, будучи дитиною, разом з батьками проживав та з 11 червня 1985 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У період з 1982 року по 1993 рік заявник навчався в середній загальноосвітній школі №62 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, після закінчення якої навчався до 1998 року у Львівському державному інституті фізичної культури, через що був знятий з реєстраційного обліку у м. Кривому Розі. Повернувшись до м. Кривого Рогу заявник проживав та продовжує проживати без реєстрації, а також проживав з паспортом колишнього СРСР зразка 1974 року, який було потім загублено. Так, звернувшись до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Саксаганського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для отримання паспорту громадянина України, однак отримав відмову у його видачі, при цьому заявнику було роз`яснено, що набуття громадянства України за територіальним походженням, особа, яка постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року на території України, повинна надати рішення суду, що підтверджує вказаний факт, у зв`язку з чим заявник вимушений був звернутись до суду з даною заявою.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги уточненої заяви підтримав, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечила проти задоволення заявлених вимог.

Свідок ОСОБА_3 , будучи допитаною в судовому засіданні показала, що заявник - це її сусід з 1985 року, що вони сусіди по площадці, він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а її квартира під номером АДРЕСА_2 . Так, свідок з 1985 року бачила, що заявник проживав за вказаною адресою до 1993 року, далі він навчався у м. Львів, однак приїжджав до своєї квартири. Більш того, свідок зазначила, що вона була вчителькою заявника з 1986 року по 1991 рік.

Свідок ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні показав, що заявника знає з 1986 року, що весь час заявник проживав у м. Кривому Розі, і в Україні взагалі, що він його друг, вона разом навчались в ДЮСШ №6 з 1986 року по 1993 рік.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про народження, заявник ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в сел. Отрошне Анадирського району Магаданської РСФСР, батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , національність яких зазначена як українці (а.с.4).

Як убачається з матеріалів справи, заявник має паспорт колишнього СРСР, в якому зазначено його громадянство як «Україна» (а.с.5-6).

Згідно атестату про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_1 від 12.06.1993 року, заявник у 1993 році закінчив середню загальноосвітню школу №62 м. Кривого Рогу (а.с.7).

Згідно диплома спеціаліста серії НОМЕР_2 , заявник 27 червня 1998 року закінчив Львівський державний інститут фізичної культури (а.с.8).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за вих. №18484 від 17.12.2018 року, за відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11 червня 1985 року по 26 серпня 1993 року було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Як убачається з картки реєстрації на заявника, останній був знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , 26 серпня 1993 року у зв`язку з вибуттям на навчання до м. Львів (а.с.39).

Згідно із положеннями ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому поряду можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» № 2235-III від 18 січня 2001 року, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Частиною 1 статті 8 зазначеного вище Закону передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому суд приймає до уваги, що наведений у статті 315 Цивільного процесуального кодексу України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Отже, на підставі наявних у справі письмових доказів, пояснень заявника та показань свідків, допитаних у судовому засіданні, наявні підстави для встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року у неповнолітньому віці.

Таким чином заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 293, 294, 315, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд -

ВИРІШИВ:

Уточнені заявлені вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 24 серпня 1991 року у неповнолітньому віці.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення.

Суддя В.В. Попов.

Повне рішення складено 08 серпня 2022 року.