27.07.2022 Справа № 756/645/22
Унікальний номер 756/645/22
Номер провадження 2/756/2759/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Оліфиренко Д.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Бевза А.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» про стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» (надалі - ДП «ФІНІНПРО») заробітну плату у розмірі 452092,16 грн. та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 16 листопада 2011 року його прийнято на посаду заступника директора у ДП «ФІНІНПРО». Наказом ДП «ФІНІНПРО» № 318-к від 06 серпня 2021 року звільнено, у зв?язку зі скороченням чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючи на те, що був звільнений, у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, за п. 1 ст. 40 КЗпП України та відповідно до п. 2.5 Колективного договору просить стягнути заробітну плату за три місця з дати звільнення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2022 року справу передано головуючому судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду.

11 липня 2022 року позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з ДП «ФІНІНПРО» заробітну плату за три місяці у розмірі 305 852,16 грн.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позивачем вимоги та просила задовольнити в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти його задоволення.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці, ОСОБА_2 16 листопада 2011 року прийнятий на посаду заступника директора державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів». (а.с. 10).

На підставі наказу державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» № 318-к від 06 серпня 2021 року ОСОБА_2 звільнено з посади заступника директора державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів», у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 11).

Між Адміністрацією та трудовим колективом ДП «ФІНІНПРО» укладено колективний договір, погоджений Укрінфрапроектом, який діяв на підприємстві з 01 січня 2015 року.

17 листопада 2021 року позивач звернувся до ДП «ФІНІНПРО» зі заявою про виплату заробітної плати відповідно до п. 2.5 Колективного договору ДП «ФІНІНПРО».

08 грудня 2021 року ДП «ФІНІНПРО» надано письмову відповідь, в якій зазначили, що питання щодо виплати заробітної плати відповідно до п. 2.5. Колективного договору буде розглянуто після набрання законної сили рішення суду по справі 752/22255/21, яка перебуває в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

З довідки ДП «ФІНІНПРО» заробітня плата ОСОБА_2 на червень 2021 року становить 54342, 28 грн., за липень 2021 року - 88876, 34 грн., середній денний заробіток складає 4475,58 грн. Окрім того, з довідки вбачається, що у розрахунок включені суми окладу, індексації та премії. (а.с. 86).

Спір між сторонами виник з приводу порушення відповідачем ДП «ФІНІНПРО», як роботодавцем права позивача ОСОБА_2 на отримання заробітної плати за три місяці з дня звільнення відповідно до п. 2.5. Колективного договору.

Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків.

Згідно зі ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно із ст. ст. 21, 43 Конституції України, ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.

Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди», що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов?язковими для підприємств, на які вони поширюються, та на сторін, які їх уклали.

Згідно із ст. 13 КЗпП України зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції, а в колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.).

Статтею 18 КЗпП України визначено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Як вбачається з матеріалів справи 01 вересня 2014 року між Адміністрацією та трудовим колективом ДП «ФІНІНПРО» укладено колективний договір, який діяв на підприємстві з 01 січня 2015 року та на момент звільнення ОСОБА_2 (а.с. 13-27).

Відповідно до п. 2.5 Колективного договору ДП «ФІНІНПРО», працівники можуть бути звільнені з підприємства у разі змін в організації виробництва, при скороченні чисельності штату, за власним бажанням працівника та з ініціативи роботодавця. У випадку скорочення чисельності штату працівники персонально попереджаються Адміністрацією про майбутнє звільнення не пізніше ніж за два місяці. При цьому Адміністрація може, у разі наявності, запропонувати працівникові іншу роботу за фахом, а у разі неможливості, або при відмові працівника від запропонованої йому роботи, останній працевлаштовується самостійно. При звільненні працівника в разі змін в організації виробництва та при скороченні чисельності штату, йому виплачується заробітня плата, але не більш ніж за три місяці з дня звільнення за рахунок власних коштів підприємства.

Згідно наказу ДП «ФІНІНПРО» № 318 від 06 серпня 2021 року позивача звільнено, у зв`язку зі скорочення чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Як слідує з відомостей трудової книжки, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за вказаний період, ОСОБА_2 після звільнення не працевлаштувався. (а.с. 7-10, 29).

Враховуючи вищевказане, у позивача як працівника ДП «ФІНІНПРО», який був звільнений, у зв?язку зі скороченням чисельності штату працівників, за п. 1 ст. 40 КЗпП України, на підставі п. 2.5 Колективного договору виникло право на виплату йому заробітної плати за три місяці, з дня звільнення за рахунок коштів підприємства.

Суд погоджується з розміром заборгованості, яку позивач після зменшення позовних вимог просить стягнути в розмірі 305852,16 грн. (4778,94 грн./день?64 дні (з 07 серпня 2021 року по 07 листопада 2021 року). Представником відповідача визнаний розмір середнього денного заробітку.

Отже, на підставі викладено, суд приходить до переконання, що з відповідача ДП «ФІНІНПРО» на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за три місяці у розмірі 305852,16 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПУ України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача, який при зверненні до суду з позовом був звільнений від його сплати, на підставі положення ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3058,52 грн., що становить один відсоток від задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.13,18, 94, 115, КЗпП України, ст. 15, 21 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 133, 137, 141, 263-265, 430 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» про стягнення заробітньої плати - задовольнити.

Стягнути Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів»() на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) заробітню плату за три місяці у розмірі 305852, 16 грн.

Стягнути Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» () на користь держави судовий збір у розмірі 3058,52 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 27 липня 2022 року.

Суддя І.С. Шролик