Справа № 203/965/22
Провадження № 2-др/203/18/2022
05.08.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Медведєвій А.В.,
за участю позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська Залізниця» про визнання незаконним наказу та скасування наказу про відсторонення, поновлення на робочому місці та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 203/965/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська Залізниця» про визнання незаконним наказу та скасування наказу про відсторонення, поновлення на робочому місці та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ від 08 грудня 2021 року № 1061/ОС про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ; стягнуто з Акціонерного товариства «Українська Залізниця» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час відсторонення від роботи в розмірі 19 519 грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

26 липня 2022 року від позивачки надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на оплату правової допомоги адвоката, в якому позивачка просить стягнути з відповідача 3 000 грн., сплачених адвокату. На підтвердження своїх вимог позивачкою було надано копію договору про надання правової допомоги від 18 лютого 2022 року, копію додаткової угоди від 18 лютого 2022 року, копію акту здавання-приймання наданих послуг від 22 липня 2022 року, копії квитанцій про оплату послуг адвоката загальним розміром 1 800 грн. та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1652. (а.с.60-64)

Позивачка в судовому засіданні просила задовольнити заяву в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду заяви не надав, тому суд вважає за можливе розглянути заяву у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши подані документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4 ст.141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вимога ч.8 ст.141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (п.53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що в поданій позивачкою позовній заяві заявлялась вимога про відшкодування витрат на оплату правової допомоги, проте до позовної заяви попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які позивачка очікувала понести у зв`язку з оплатою правової допомоги, договір про надання правової допомоги та ордер адвоката наданий не був.

При цьому, згідно доданої до заяви про ухвалення додаткового рішення копії додаткової угоди сторонами було узгоджено правову допомогу у справі, що розглянута, та вартість такої допомоги. Тобто позивачка була заздалегідь обізнана щодо орієнтовної суми майбутніх витрат на правову допомогу.

Також, судом встановлено, що до ухвалення рішення по справі позивачка не порушувала питання про необхідність відшкодування витрат на оплату правової допомоги та в ході розгляду справи, та не робила заяв в порядку, визначеному ст.246 ЦПК України, щодо наміру подати заяву про стягнення витрат на оплату правової допомоги.

У зв`язку з викладеним, заява позивачки про стягнення витрат на оплату правової допомоги адвоката задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.137, 141, 173, 246, 270 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська Залізниця» про визнання незаконним наказу та скасування наказу про відсторонення, поновлення на робочому місці та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 05.08.2022 р.

Суддя С.В. Єдаменко