Справа № 700/665/19
Номер провадження 6/700/5/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка матеріали цивільної справи за заявою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, боржник ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення судового наказу по справі № 700/665/19 до виконання,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області Бєлікова І.В. звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення судового наказу по справі № 700/665/19 до виконання.

В обґрунтування вимог заявник у своїй заяві зазначила, що постановою головного державного виконавця Токмацького відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 24 грудня 2021 року судовий наказ Лисянського районного суду Черкаської області по справі № 700/665/19, згідно з яким із ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто судовий збір у розмірі 192,10 грн., повернуто Державній судовій адміністрації України у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. З урахуванням положень ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», вищезазначені судовий наказ та постанова головного державного виконавця були направлені Державною судовою адміністрацією на адресу ТУ ДСА України в Запорізькій області для повторного пред`явлення судового наказу Лисянського районного суду Черкаської області по справі № 700/665/19. Під час підготовки даного судового наказу для повторного пред`явлення до виконання територіальним управлінням виявлено, що строк для його пред`явлення до виконання закінчився. Враховуючи положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ Лисянського районного суду № 700/665/19 міг бути пред`явлений до 24 березня 2022 року. Разом із тим постанову головного державного виконавця Токмацького відділу ДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 24 грудня 2021 року ДСА України отримано 17 червня 2022 року, а ТУ ДСА в Запорізькій області 28 червня 2022 року, тобто після закінчення строку для пред`явлення вказаного виконавчого документу до виконання. Отже, станом на дату отримання ДСА України та ТУ ДСА в Запорізькій області, постанови головного державного виконавця Токмацького ВДВС від 24 грудня 2021 року строк для пред`явлення судового наказу Лисянського районного суду у справі № 700/665/19 до виконання було пропущено з незалежних від стягувача причин. За таких обставин ТУ ДСА в Запорізькій області вважає за необхідне звернутися до Лисянського районного суду Черкаської області, як суду першої інстанції, який розглядав справу із заявою про поновлення строку для пред`явлення судового наказу по справі № 700/665/19 до виконання.

У судове засідання представник заявника не з`явилася, звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи без її участі.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду заяви, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до судового наказу Лисянського районного суду Черкаської області від 12.12.2019 року у справі 700/665/19 (провадженя 2-н/700/28/19) за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто на користь держави 192 (сто дев`яносто дві) грн. 10 коп. судового збору.

24.12.2021 року державним виконавцем Токмацького відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна в боржника, на яке можливо звернути стягнення. Крім цього, у даній постанові вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 24.03.2022 року.

Токмацьким відділом державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 24.12.2021 року за вих. № 30739/18.16, було направлено до Державної судової адміністрації та боржнику ОСОБА_1 вказану вище постанову від 24.12.20221 року та судовий наказ.

17 червня 2022 року Державною судовою адміністрацією отримано постанову головного державного виконавця Токмацького ВДВС, а Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області - 28 червня 2022 року, що підтверджується штампом на супровідному листі Токмацького ВДВС.

Вказаний факт свідчить, що строк для пред`явлення виконавчого документа, а саме судового наказу у справі № 700/665/19 до виконання закінчився.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції Україн визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 р. по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Так Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частинами 4 та 5 названої статті встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Отже, виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання лише протягом трьох місяців.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження" та ч. 2 ст. 433 ЦПК України, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Метою ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин.

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення наказу до виконання є наявність поважних причин пропуску цього строку. Поважними причинами пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання вважаються об`єктивно непереборні обставини, які не залежали від волевиявлення особи, що звернулась із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, та слугували дійсно істотними перешкодами чи труднощами в дотриманні нею строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Питання поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Оцінюючи наведені заявником доводи в обґрунтування причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання на предмет поважності таких причин, суд вказує наступне.

Беззаперечно стягувач, з моменту звернення до виконавчих органів, повинен цікавитись ходом виконання рішення суду, станом виконавчого провадження.

Водночас суд враховує принцип належного врядування, зміст якого розкритий у багатьох рішеннях ЄСПЛ, який зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Відповідний принцип також передбачає, що ризик будь-якої помилки державного органу треба покладати на державу та не виправляти ці помилки за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Стягувач, який пред`явив виконавчий документ до примусового виконання з урахуванням засад здійснення виконавчого провадження має законні очікування, що рішення суду буде виконане. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам принципу правової визначеності.

Так, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, підготовленого на виконання постанови Пленуму №8 від 28.09.2015 року "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, судом встановлено, що судовий наказ у справі № 700/655/19 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТУ ДСА України в Запорізькій області суми судового збору був залишений без виконання та повернутий стягувачу, відповідно до постанови головного державного виконавця Токмацького відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 24 грудня 2021 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» - у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Разом із тим, у даній постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 24.03.2022 року.

Враховуючи те, що вказаний вище виконавчий документ було отримано стягувачем ТУ ДСА України в Запорізькій області - 28.06.2022 року, то строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, передбачений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», пропущено.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений з незалежних від стягувача обставин, оскільки судовий наказ був отриманий стягувачем вже після спливу строку пред`явлення його до виконання, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу в справі № 700/665/19 до виконання.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 354, 433 ЦПК України, Закон України, «Про виконавче провадження», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, боржник ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення судового наказу по справі № 700/665/19 до виконання - задовольнити.

Поновити стягувачу - Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Запорізькій області строк для пред`явлення судового наказу Лисянського районного суду Черкаської області у справі № 700/665/19 про стягнення судового збору з боржника ОСОБА_1 , до виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Черкаського апеляційного суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. В. Бесараб