Справа № 367/640/17
Провадження по справі № 2/367/3398/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 серпня 2022 Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
за участі секретаря судових засідань Валюх В.І.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 січня 2014 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір безпроцентної позики, за умовами якого відповідач передав їй у борг 144420 грн до 01 квітня 2014 року, що підтверджується розпискою.
В подальшому, ОСОБА_3 було подано позов про стягнення з неї грошових коштів.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 вересня 2014 року (справа №367/4428/14-ц), залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, встановлено, що кошти ОСОБА_3 за договором позики від 27 січня 2014 року було повернуто частково, лише за розпискою на суму 76708 грн. Розписку від 02 квітня 2014 року про те, що в рахунок погашення боргу за земельну ділянку в розмірі 3,53 сот. ОСОБА_3 отримав 68420 грн, судом не було взято до уваги.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2015 року (справа №367/3632/15-ц) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти, набуті без достатньої правової підстави, в сумі 68420 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 серпня 2016 року, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_3 набув кошти за розпискою в рахунок погашення боргу за договором купівлі-продажу земельної ділянки, який був оформлений у вигляді боргової розписки ОСОБА_5 , тобто за існування достатніх правових підстав, які в установленому порядку не скасовані, не змінені та не припинені, тобто, в даному випадку відсутні зобов`язання з безпідставного набуття чи збереження майна іншої особи.

Таким чином, вбачається, що правомірною підставою набуття ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 68420 грн. визначено боргову розписку від 02.04.2014, яка на час розгляду справи не була скасована, не визнана недійсною, не змінена та не припинена.

Вказує про те, що станом на дату подання цієї позовної заяви між нею та ОСОБА_3 відсутній укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 3,53 сотки, а так само відсутні будь-які інші договори, предметом яких є земельна ділянка розміром 3,53 сотки.

Зазначає про те, що оскільки, договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонам укладено не було, то передана ОСОБА_3 грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 68420,00 грн. та судовий збір у розмірі 684,21 грн.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Овчаренко В. Ю. вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки, а також оголошенням на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Правом надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вислухавши думку представника позивача, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як встановлено судом, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2021 року провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було закрито з підстав існування між тими самими сторонами про той самий предмет спору та з тих самих підстав рішення суду, яке набрало законної сили.

Постановою Київського апеляційного суду від 01.09.2021 ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2021 року скасовано. Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2015 року ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з останнього на свою користь грошові кошти в сумі 68 420 грн, як безпідставно набуті, та 16 809,76 грн - проценти за користування цими грошима.

Посилалась на ті підстави, що 27 січня 2014 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір безпроцентної позики, за умовами якого відповідач передав їй у борг 144 420 грн до 1 квітня 2014 року.

27 січня 2014 року ОСОБА_6 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 (продавець), та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з яким продавець продав, а покупець купив земельну ділянку площею 0,0354 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж земельної ділянки вчинено за 22127 грн, які представник продавця отримав повністю від покупця до підписання даного договору.

02 квітня 2014 року ОСОБА_3 склав розписку про те, що він отримав 76 708 грн в рахунок погашення боргу за договором позики від 27 січня 2014 року.

Одночасно, 02 квітня 2014 ОСОБА_3 склав розписку про отримання 68420 грн: "в рахунок розрахунку за земельну ділянку в розмірі 3,53 сот.".

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 вересня 2014 року (справа № 367/4428/14-ц), яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено часткового. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 27 січня 2014 року в розмірі 67712 грн, компенсацію у зв`язку з інфляцією в розмірі 4892,46 грн, 3% річних в розмірі 578,80 грн. В решті позову відмовлено.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що борг за договором позики виконаний частково, а саме в сумі 76708 грн; 68 420 грн, переданих 02 квітня 2014 року, не були враховані як такі, що передані на виконання позикових зобов`язань.

З огляду на те, що між позивачем та ОСОБА_3 були відсутні будь-які зобов`язання зі сплати за земельну ділянку в розмірі 3,53 сот., 02 квітня 2014 року ОСОБА_3 набув грошові кошти в сумі 68 420 грн не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором купівлі-продажу земельної ділянки, внаслідок їх сплати понад вартість земельної ділянки.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2015 року (справа №367/4428/14-ц) позов задоволено часткового. Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти, набуті без достатньої правової підстави, в сумі 68 420 грн. У іншій части позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 грудня 2015 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, який у задоволенні позову відмовлено. При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач набув 68420 грн за розпискою від 02 квітня 2014 року в рахунок погашення боргу за договором купівлі-продажу земельної ділянки, який був оформлений сторонами у вигляді боргової розписки, тобто за існування достатніх правових підстав, які в установленому порядку законом порядку не скасовані, не визнані недійсними, не змінені та не припинені.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 серпня 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 17 грудня 2015 року залишено без змін.

Звертаючись до суду з даними позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що між нею та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 3,53 сотки, або будь-який інший договір, предметом якого є земельна ділянка розміром 3,53 сотки, укладено не було, передана ОСОБА_3 грошова сума в сумі 68420 грн є авансом, який підлягає поверненню.

Виходячи з вищенаведеного, суд зазначає про те, що підставою позовних вимог, заявлених ОСОБА_2 у 2015 році, було отримання ОСОБА_3 від неї грошових коштів в сумі 68420 грн внаслідок їх сплати понад вартість земельної ділянки за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27 січня 2014 року, тобто набутих без достатньої правової підстави.

В даній справі позовні вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 68420 грн обґрунтовано тими підставами, що між сторонами договір купівлі-продажу земельної ділянки укладено не було, а тому передані ОСОБА_3 грошові кошти за розпискою від 02 квітня 2014 року є авансом, який підлягає поверненню.

Згідно чч. 1,2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобовязання може мати місце лише у разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи викладене, оскільки, договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону між сторонами укладено не було, то передана ОСОБА_3 грошова сума є авансом, який підлягає поверненню, а отже позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості суд задовольняє в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі ст. ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України, ст.ст. 4,12,81,141,263-268 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 68420,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 684,21 грн.

Повний текст судового рішення складено 04.08.2022.

Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мерзлий