Ухвала

08 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 216/3354/19

провадження № 61-6585 ск 22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про спонукання до виконання мирової угоди,

ВСТАНОВИВ:

1. У липні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у зазначеній справі, в якій вона просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення у справі.

2. Касаційна скарга сформована та подана через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» ОСОБА_2, яка на підтвердження своїх повноважень як представника ОСОБА_1 долучила до касаційної скарги диплом магістра права та довіреність від 10 січня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси, зокрема, в усіх судових органах України.

3. Водночас, частиною третьою статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

4. Статтею 131-2 Конституції України встановлено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

5. У пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким доповнено Конституцію України статтею 131-2, в обґрунтування необхідності доповнення Конституції України цією статтею зокрема, зазначено: «З метою істотного підвищення якості представництва особи в суді, а також встановлення конституційного підґрунтя для створення єдиної правничої професії передбачено, що виключно адвокат здійснюватиме представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Це кореспондується із конституційною гарантією держави, якою - із відповідним уточненням (у статті 59 Конституції України) - наголошується на тому, що кожен має право саме на професійну правничу допомогу. Таким чином, держава гарантує, що допомога буде надана адвокатом, який матиме необхідний рівень професійної підготовки, буде пов`язаний правилами професійної етики, законодавчими вимогами доступу до професії та нестиме відповідальність за неналежне виконання ним свого професійного обов`язку. Право на професійну правничу допомогу - це гарантована Основним Законом держави можливість особи отримати високоякісні правничі послуги, які може забезпечити лише професійний адвокат, який пройшов спеціальну підготовку, а не будь-яка інша особа. При цьому запропонована формула не заперечує права на правничу допомогу загалом, у тому числі й безоплатну, яку можуть надавати інші, крім професійних адвокатів, фахівці-правники. Проте наголос робиться саме на гарантованому отриманні особою саме професійної допомоги. Відповідно до рекомендацій Венеціанської Комісії у законопроекті передбачено, що законом можуть бути визначені винятки стосовно представництва в суді іншими, крім адвокатів, особами у різних юридичних спорах - трудових, щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, малозначних спорах. Це ж стосується і представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена».

6. Так, частиною другою статті 15 ЦПК України передбачено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

7. Також частиною першою статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

8. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

9. Частина друга статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

10. Разом із цим частиною другою статті 60 ЦПК України встановлено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

11. Згідно частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

12. В свою чергу частиною першою статті 274 ЦПК встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:

1) малозначні справи;

2) що виникають з трудових відносин;

3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

13. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

14. Водночас, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (пункт 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України).

15. Спір у цій справі виник у зв`язку із систематичним невиконанням відповідачем мирової угоди, затвердженої ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року у справі №2-120/2010, а саме порушенням свого зобов`язання перед ОСОБА_3 надавати йому можливість спілкуватися з дитиною, тобто спір виник із сімейних правовідносин, який не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

16. Пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

17. Таким чином у ОСОБА_2 відсутні повноваження на представлення інтересів ОСОБА_1 у Верховному Суді в розумінні частини другої статті 60 ЦПК України, а відтак касаційна скарга підлягає поверненню.

18. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про спонукання до виконання мирової угоди повернути заявнику.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк