Справа № 138/2795/16-ц
Провадження №:2-п/138/9/22
УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2022 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Холодової Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хейніса Олександра Григоровича про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.09.2016 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.09.2016 повністю задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.11.2012 станом на 30.06.2016 в розмірі 35299 грн. 84 коп., а також судові витрати у виді судового збору в розмірі 1378,00 грн.

19.07.2022 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хейніса О.Г. про перегляд вказаного заочного рішення суду від 30.09.2016. Заява мотивована тим, що відповідач не отримував судову повістку про виклик його до суду, також в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем судових повісток з приводу розгляду даної справи, а тому він не був повідомлений про її розгляд. Про існування вказаного рішення відповідачу стало відомо після того, як 24.06.2022 його представником було отримано копію рішення в суді. Ознайомившись із вказаним заочним рішенням представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача. Як зазначає представник відповідача позивачем до позову не додано доказів видачі кредиту, а саме виписок за картковим рахункам по кредитному договору, а тому не можливо встановити дійсний розмір заборгованості. Також відповідач не був ознайомлений із умовами кредитування, оскільки в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка надана банком разом з позовною заявою, процентна ставка, порядок сплати та розмір штрафних санкцій не вказані. Довідка про умови кредитування для використання кредитного ліміту, а також Умови та Правила надання банківських послу, які додані до позовної заяви не містять підпису відповідача. Крім того позивач просив одночасно стягнути з відповідача пеню, штраф (фіксована частина) та штраф (відсоток від суми заборгованості), що є незаконним, оскільки подвійний розмір цивільно-правової відповідальності за невиконання умов кредитування не відповідає положенням ст. 61 Конституції України. Нарахування комісії за кредитним договором суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів», що діяв на час виникнення спірних правовідносин. За вказаних вище обставин представник відповідача вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню. Також, враховуючи, що з даним заочним рішенням представник відповідача ознайомився лише 24.06.2022, а тому відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України просить поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 30.09.2016, просить його скасувати та призначити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

02.08.2022 у судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, не з`явились, що згідно з ч. 1 ст. 287 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши зміст заяви з доданими до неї документами, матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку.

Пунктом 13 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, визначено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 228 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року в редакції, яка діяла на момент ухвалення заочного рішення (далі - ЦПК України 2004 року) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропуску строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин такого пропуску.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії", заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року у справі "Тойшлер проти Німеччини").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі "Устименко проти України" ЄСПЛ зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Отже, право на подачу відповідачем заяви про перегляд заочного рішення суду законодавством пов`язане з днем його отримання останнім.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, копія заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.09.2016 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 04.10.2016 була направлена відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_1 (а.с. 42, 51). Однак поштове відправлення із копією заочного рішення, що направлялось ОСОБА_1 , 06.10.2016 повернулось до суду із відміткою працівника відділення поштового зв`язку «адресат за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 53-54).

В подальшому, 21.06.2022, представник відповідача адвокат Мироненко В.В. звернулась з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та 27.06.2022 ознайомилась з ними та зробила їх копії (а.с. 59-62). В заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача вказує про отримання ним копії заочного рішення суду 24.06.2022 (а.с. 64), отже сама з цієї дати обраховується процесуальний строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Стаття 228 ЦПК України 2004 року передбачала право відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення подати заяву про його перегляд.

Таким чином, враховуючи, що представник відповідача 24.06.2022 отримав заочне рішення суду від 30.09.2016, то з заявою про перегляд заочного рішення він мав звернутись протягом десяти днів з вказаної вище дати, тобто не пізніше 04.07.2022.

Вказане спростовує посилання представника відповідача, як на підставу вчасності звернення з заявою про перегляд заочного рішення, на те, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення ним не пропущений, оскільки останнім днем звернення до суду з такою заявою є 14.07.2022 відповідно до положень ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Як вбачається з відмітки на конверті представник відповідача звернувся до відділення поштового зв`язку для направлення до суду заяви про перегляд заочного рішення 13.07.2022 (а.с. 79), тобто з пропуском строку встановленого статтею 228 ЦПК України 2004 року.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів вчинення представником відповідача всіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 30.09.2016, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Оскільки главою 11 ЦПК України не врегульовано наслідки, які настають в результаті пропуску процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення, суд керується положеннями частини другої статті 126 ЦПК України, за якими документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За викладених вище підстав суд вважає, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити, а заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення залишити без розгляду.

Керуючись ст. 228 ЦПК України 2004 року, ст. 126, 127 ч. 1, 258-261, п. 13 Прикінцевих па Перехідних положень ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хейніса Олександра Григоровича про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.09.2016 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хейніса Олександра Григоровича про перегляд заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.09.2016 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Ю. Холодова

Повне судове рішення складене 03.08.2022.