Провадження №2/932/4302/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» лютого 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Цитульського В.І.

секретаря судового засідання Мудраченко Д.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представник третьої особи Копійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрації, -

в с т а н о в и в :

19 листопада 2018 року до суду звернувся позивач із позовом в якому просив витребувати із незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Скасувати запис №42233558 від 25 липня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Наталією Борисівною, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 (номер запису про право власності 27202247) на квартиру АДРЕСА_1 . Здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача.

31 серпня 2007 року позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 шляхом укладання договору купівлі продажу з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та в подальшому з ПАТКБ «Надра» укладено кредитний договір та договір іпотеки. Через деякий час позивач дізнався, що право власності на його квартиру зареєстроване за невідомою особою ОСОБА_6 на підставі заочного рішення суду, яким визнано право власності на квартиру за ОСОБА_4 та припинено договір іпотеки. Таке рішення було скасоване, а отже і підстава за якою ОСОБА_4 було набуто квартиру відпала. Однак з даних реєстру нерухомості встановлено, що спірну квартиру вже декілька разів було перепродано останнім власником якої є відповідачка ОСОБА_3 , яка набула квартиру безпідставно.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 надала відзив на позовну заяву в якому вказала, що вона набула майно не за рахунок позивача, а на підставі договору купівлі-продажу, за яким нею були сплачені грошові кошти. Договір купівлі-продажу зареєстрований за №1312 за яким вона набула право власності не скасований, не визнаний недійсним, не змінений, не припинений тому до даних правовідносин не можна застосовувати ст. 1212 ЦК України.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії вчинені в рамках даної справи.

Ухвалою судді від 17 грудня 2018 року відкрито провадження у справ та визначено судовий розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2020 для розгляду цивільної справи визначено суддю Цитульського В.І., який ухвалою від 22вересня 2020 року прийняв її до провадження та призначив її до розгляду.

Ухвалою суду від 13.01.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

15 березня 2021 року ухвалою суду залучено правонаступника третьої особи ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Фактичні обставини встановлені судом.

31 серпня 2007 року між ОСОБА_11 і ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Того ж дня між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА» укладені кредитний договір №8/2007/840-К/1296-Н про надання грошових коштів в сумі 92700,00 доларів США під 12,49 відсотків річних для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 31.08.2007 р. щодо придбання у власність нерухомого майна; та договір іпотеки №8/2007/840-К/1294-Н предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №35985520 від 25.10.2012.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2017 року право власності на спірну квартиру визнано за ОСОБА_4 , а також визнано недійсним та припинено договір іпотеки №8/2007/840-К/1296-Н від 31 серпня 2007 року, яке ухвалою суду від 16.06.2017 скасовано та передано цивільну справу за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

В подальшому дана цивільна справа була залишена без розгляду ухвалою від 29 липня 2019 року, набрала законної сили 29.07.2019 р. та не оскаржувалась.

Норми права застосовані судом.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 19 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга статті 388 ЦК України).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово - правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18).

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час звернення з позовом, за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Мотиви та висновки суду.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що квартира АДРЕСА_1 , вибув з володіння позивача на підставі заочного рішення суду від 16 червня 2017 року, яке в свою чергу скасоване ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2018 року та в подальшому позовні вимоги залишені без розгляду, а тому у розумінні положень ст. 388 ЦК України спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18.

Оскільки встановлено, що належне позивачу майно вибуло з його володіння поза його волею з порушенням норм чинного законодавства та набуте відповідачем без відповідних на те правових підстав, обґрунтованою є вимога про витребування цього майна на користь позивача.

Щодо позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3 та здійснення державної реєстрації права власності за позивачем, суд приходить до наступного.

Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Натомість вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.

Тому у задоволенні даних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 328, 330, 387, 388 ЦК України, 5, 12, 13 81, 82, 89, 141, 259, 262, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрації задовольнити частково.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 68,7 кв.м, житловою площею 38,4 кв.м, в житловому будинку літ.А-16, яка складається з: 1-коридору, 2,5,6 житлових кімнат, 3,9 кладової, 4 кухні, 7 ванної, 8 туалет, І- лоджії на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 5204,03 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та проголошений 09 лютого 2022 року.

Суддя: В.І.Цитульський