Провадження № 2/638/1565/22
22 лютого 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретарів Межирицької В.Ю.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -
ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_3 , в якому просить, стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 4817 доларів США за розпискою від 01.07.2019 року; кошти в сумі 5426 доларів США за розпискою від 01.01.2020 року, а також судовий збір та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що влітку 2019 року до нього звернулась відповідач з проханням позичити їй грошові кошти. 01.07.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за змістом якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 2000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 5% щотижня строком до 31.12.2019 року, а ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання повернути грошові кошти у визначений домовленістю строк (до 31.12.2019 року), виплатити обумовлені відсотки та отримала право дострокового повернення боргу, про що була складена розписка 01.07.2019 року. В кінці 2019 року відповідач знову звернулась до позивача з проханням позичити їй грошові кошти у розмірі 2000 доларів США з виплатою відсотків у розмірі 5% щотижня строком до 31.08.2020 року, а відповідач взяла на себе зобовязання повернути грошові кошти у визначений домовленістю строк (до 31.08.2020 року) виплатити обумовлені відсотки, про що було складено розписку 01.01.2020 року. Однак відповідач свої зобовязання за обома договорами позики у вказані в боргових розписках строки не виконала. Позивач зазначає, що ним відповідачу було вручено письмову вимогу щодо виконання договору та повернення грошових коштів згідно розписки від 01.07.2019 року. Інший лист-вимогу від 04.09.2020 року надіслано відповідачу поштою. Однак грошові кошти так і не були повернуті, що стало підставою для звернення до суду. Станом на 29.10.2020 року загальна сума боргу становить 10 243 доларів США, з яких відповідно до розписки від 01.07.2019 року сума боргу складає 4817 доларів США (тіло боргу 2000 доларів США, відсотки 2700 доларів США, 3% - 117 доларів США); за розпискою від 01.01.2020 року сума складає 5426 доларів США (тіло боргу 2000 доларів США, відсотки 3400 доларів США, 3% - 26 доларів США).
Ухвалою судді від 02.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 18.12.2020 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо її частини у праві спільної сумісної власності.
Ухвалою суду від 26.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 01 липня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США на строк до 31.12.2019 року зі сплатою відсотків у розмірі 5% на тиждень, що підтверджується оригіналом розписки.
Також судом встановлено, що 01 січня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США на строк до 31.08.2020 року зі сплатою відсотків у розмірі 5% на тиждень, що підтверджується оригіналом розписки.
Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, саме розпискою чи іншим борговим документом за вказаним договором позики за нормами матеріального закону підтверджується передання грошей за договором позики та отримання їх позичальником. Законодавцем визначено, що підчас розгляду справи категорії про стягнення боргу за договором позики, підлягає доказуванню факт укладення такого договору та факт невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення позики.
Відповідно до роз`яснень, викладених у правових позиціях Верховного Суду України про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені грошовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Виконання договору позики передбачає належне виконання позичальником обов`язку повернути позику в порядку, передбаченому ст. 1049 ЦК України. Договір позики є одностороннім, оскільки обов`язки виникають лише у однієї сторони - позичальника, а права - лише у позикодавця. На позичальника покладається обов`язок повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такої самої якості та такого самого роду, що були передані йому позикодавцем. Позичальник зобов`язується також сплатити винагороду (проценти за користування позикою), якщо договір не є безоплатним. Позикодавцеві належить право вимагати від позичальника повернення позики, та сплати процентів за оплатним договором позики.
Приписами законодавства встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527-545 ЦК України).
За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст.509 Цивільного кодексу України кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплати грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримала вимогу позивача про повернення суми боргу за розпискою від 01.07.2019 року 06.08.2020 року, а за розпискою від 01.01.2020 року 09.09.2020 року.
Однак станом на дату розгляду справи відповідачем не повернуто позивачу суми боргу за укладеними договорами, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями, наданими представником позивача в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики у розмірі 2000 доларів США за розпискою від 01.07.2019 року та сума позики у розмірі 2000 доларів США за розпискою від 01.01.2020 року.
Крім того, за підрахунками суду за розпискою від 01.07.2019 року сума відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року складає 2600 доларів США (за 26 повних тижнів), а сума відсотків за розпискою від 01.01.2020 року за період з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року становить 3400 доларів США (34 повних тижні).
У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплати грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приписи ст.625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню три відсотка річних, що за підрахунками суду становить 114,56 доларів США (за розпискою від 01.07.2019 року за період з 01.01.2020 року по 29.10.2020 року) та 26 доларів США (за розпискою від 01.01.2020 року за період з 01.09.2020 року до 29.10.2020 року).
Отже, суд вважає, що стороною позивача частково доведені обставини, на які позивач посилається як на підставу свого позову.
При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач та його представник як на підставу позовних вимог частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову.
Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2879,80 грн.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 202, 207, 509, 525, 526, 533, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики від 01.07.2019 року у загальному розмірі 4714 (чотири тисячі сімсот чотирнадцять) доларів США 56 центів, яка складається із суми позики 2000 доларів США, відсотків за договором 2600 доларів США та 3% річних 114,56 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики від 01.01.2020 року у загальному розмірі 5426 (п`ять тисяч чотириста двадцять шість) доларів США, яка складається із суми позики 2000 доларів США, відсотків за договором 3400 доларів США та 3% річних 26 доларів США.
В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2879 (дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 80 копійок.
Заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили, після чого підлягають скасуванню. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк