ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2891/22
провадження № 4-с/753/79/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гусак О.С.,

з секретарем Осадчуком С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванюта Іван Миколайович, про визнання бездіяльності приватного виконавця протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

п о с т а н о в и в:

у лютому 2022 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванюта Іван Миколайович, про визнання бездіяльності приватного виконавця протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У скарзі зазначено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2012 року задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк», стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 584 348 грн 59 коп. Постановою Київського апеляційного суду м. Києва вказане рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором вiд 23 липня 2007 року № 41/25/07-СС станом на 15 серпня 2011 року, яка утворилася з 14 березня 2011 року, у розмірі 57 858,67 дол. США, що станом на 15 серпня 2011 року еквівалентно 461 133 грн. 60 коп., та 27 811 грн 35 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 54 336,74 дол. США, що станом на 15 серпня 2011 року еквівалентно 433 063 грн 82 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 3 521,93 дол. США, що станом на 15 серпня 2011 року еквівалентно 28 069 грн 78 коп., пеня за прострочення сплати тіла кредиту та процентів у розмiрi 12 267 грн 90 коп., сума штрафу за ненадання банку копії договору страхування у встановленні строки в розмірі 15 543 грн 45 коп. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо». Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення Дарницьким районним судом м. Києва 13 листопада 2019 року виданий відповідний виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Іванюті І.М.

В забезпечення виконання умов кредитного договору № 41/25/07-СС від 23 липня 2007 року боржником ОСОБА_3 та майновим поручителем ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 41/25/07-СС від 23 липня 2007 року, предметом якого є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» направило 12 січня 2022 року клопотання приватному виконавцю про передачу майна на реалізацію. Однак їм було відмовлено, підставою відмови стала відсутність дозволу на реалізацію майна Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, оскільки в квартирі, що є предметом іпотеки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник просить визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти Івана Миколайовича,щодо не передання у межах виконавчого провадження ВП № 66006778 на реалізацію організатору електронних торгів (Державному підприємству «СЕТАМ») нерухомого майна - а саме: 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності боржникові ОСОБА_1 без дозволу органу опіки та піклування та зобов`язати приватного виконавця передати вказану квартиру на реалізацію організатору електронних торгів (Державному підприємству «СЕТАМ»).

14 лютого 2022 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу вказану скаргу передано судді Гусак О.С.

21 лютого 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено скаргу до розгляду на 11 березня 2022 року.

11 березня 2022 року справу знято з розгляду про що складено відповідну довідку. Наступною датою судового засідання визначено 16 травня 2022 року.

16 травня 2022 року сторони до суду не з`явились. Приватний виконавець подав клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 9 червня 2022 року.

9 червня 2022 року сторони до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник заявника просив проводити розгляд справи за його відсутності. Розгляд справи відкладено на 12 липня 2022 року.

Представник заявника вимоги підтримав, просив задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності. Заінтересовані особи до суд не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Дослідивши доводи скарги, заслухавши представника заявника, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти І.М. на виконанні знаходиться виконавчий лист виданий Дарницьким районним судом м. Києва від 13 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яке є правонаступником публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», заборгованості за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23 липня 2007 року станом на 15 серпня 2011 року, яка утворилась за період з 14 березня 2011 року, в розмірі 57858,67 дол. США, що станом на 15 серпня 2011 року еквівалентом 461133 грн 60 коп. та 27811 грн 35 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року залишено без змін ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

11 січня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти І.М. з клопотанням про передачу майна на реалізацію. 3 лютого 2022 року приватним виконавцем відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання та зазначено, що в ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржнику ОСОБА_5 належить 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а боржнику ОСОБА_1 належить 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з комунального підприємства Київської міської ради "КМБТІ" від 28 липня 2021 року та свідоцтвом про право власності на житло від 31 березня 1999 року. Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва від 28 липня 2021 року № 66494631 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 9 листопада 2021 року виконавцем направлено запит до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на примусову реалізацію квартири та отримано відмову. Приватний виконавець відмовив заявнику в передачі майна на реалізацію з підстав не надання Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації дозволу на реалізацію майна, оскільки у вказаній квартирі проживає неповнолітній, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно декларації про майновий стан ОСОБА_1 за 2018-2020 роки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її онуком.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядок реалізації арештованого майна), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі), зокрема у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 Сімейний кодекс України (далі - СК України) дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини та осіб, які їх замінюють, вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

До осіб, що замінюють батьків та мають обов`язки щодо дитини, відповідно до положень СК України належать: 1) опікун (частина четверта статті 249 СК України); 2) піклувальник (частина четверта статті 249 СК України); 3) особа, що усиновила чи удочерила (частина четверта статті 232 СК України); 4) патронатний вихователь (стаття 255 СК України); 5) прийомні батьки (частина друга статті 256-2 СК України); 6) батьки-вихователі дитячого будинку (частина друга статті 256-6 СК України); 7) фактичний вихователь, особа, яка взяла у свою сім`ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування (стаття 261 СК України).

Системне тлумачення вказаних вище норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що органи опіки та піклування надають згоду на відчуження будинку, квартири, якщо таке відчуження здійснюється батьками або особами, які їх замінюють.

Близькі за змістом висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 385/1598/18 (провадження № 61-12954св19).

Верховний Суд підсумовуючи наведене вказує, що при застосуванні положень пункту 28 Розділу VIII Інструкції потрібно враховувати наступне, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке мають діти, виконавець зобов`язаний попередньо отримати дозвіл органів опіки та піклування.

У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають діти, виконавець повинен встановити, чи є боржник - власник майна, яке передається на реалізацію, одним з батьків дитини чи особою, які їх замінюють, тобто, чи є боржник тією особою, до обов`язків якої належить дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

У разі передачі в порядку виконавчого провадження на реалізацію нерухомого майна, власником якого є боржник, який не є одним з батьків чи особою, яка їх замінює по відношенню до дітей, які мають право користування таки майном, відсутні підстави для отримання виконавцем згоди органу опіки та піклування, оскільки така згода потрібна на відчуження будинку, квартири, якщо відчужується майно, належне батьками або особами, які їх замінюють.

За встановленими у справі обставинами боржник ОСОБА_1 є бабою неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, боржник у виконавчому провадженні не є матір`ю або особою, яка її замінює, для неповнолітньої дитини, яка має право користування спірним майном, про передачу на реалізацію якого заявлено стягувачем.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Чинне законодавство України вимагає отримання згоди органу опіки та піклування на відчуження майна, право власності або право користування на яке мають діти, якщо таке відчуження здійснюється батьками або особами, які їх замінюють, та не передбачає отримання такої згоди у разі вчинення правочину (примусового відчуження) майна, власниками якого не є батьками або особи, які їх замінюють.

Отже суд приходить до висновку про те, що вимога заявника про визнання протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти Івана Миколайовича,щодо не передання у межах виконавчого провадження ВП № 66006778 на реалізацію організатору електронних торгів (Державному підприємству «СЕТАМ») нерухомого майна підлягає задоволенню.

Одночасно, вимога про зобов`язати приватного виконавця передати вказану квартиру на реалізацію організатору електронних торгів (Державному підприємству «СЕТАМ») не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Однак, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14, від 21 травня 2013 року у справі № 21-87а13, від 29 вересня 2021 року у справі № 766/1637/21.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванюта Іван Миколайович, про визнання бездіяльності приватного виконавця протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти Івана Миколайовича,щодо не передання у межах виконавчого провадження ВП № 66006778 на реалізацію організатору електронних торгів (Державному підприємству «СЕТАМ») нерухомого майна - а саме: 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності боржникові ОСОБА_1 без дозволу органу опіки та піклування.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Гусак