Справа № 585/3121/21
Номер провадження 2/585/66/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/3121/21, провадження № 2/585/66/22

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про визначення місця проживання дитини.

Представник позивача: Безверха Ганна Олександрівна, яка діє на підставі Ордеру серії СМ №32 від 08.02.2022.

Представник третьої особи: Загамула Вячеслав Іванович, який діє на підставі довіреності від 12.04.2021.

Стислий виклад позицій учасників справи.

26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Роменського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету РМР про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з нею. Судовим наказом від 11.08.2017 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які він не сплачує, тому виникла заборгованість у розмірі 10658,65 грн. Останнім часом відповідач почав погрожувати їй, що забере доньку жити до себе, оскільки не бажає сплачувати аліменти на утримання дитини. Через постійні непорозуміння з різних питань (навчання, відпочинку, виховання) вона з відповідачем не може знайти спільної мови щодо місця проживання дитини, а тому виникла необхідність встановити місце проживання доньки за рішенням суду. Вона має всі умови для виховання, навчання, проживання дитини, донька прив`язана до неї. Відповідач не піклується про дитину, не дбає про її здоров`я та розвиток, хоча вона не чинить перешкод у їхньому спілкуванні. Проживання дитини з нею, максимальною мірою відповідає інтересам дитини, тому просить позов задовольнити.

Відповідач позицію щодо позову не висловив.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала, просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що малолітня прив`язана до матері і з самого дитинства проживає разом з нею. Позивач створила всі умови для її належного емоційного та духовного розвитку, для навчання. Батьку дитини не подобається, що дитина ходить на музику, він не дозволяє дочці виїхати за кордон на відпочинок, дитина з цього приводу занепокоєна, постійно плаче і таке інше. Звісно можна звернутись за дозволом на виїзд за кордони до відповідної Служби, але це потрібно робити кожного року, що створює незручності. Рішення суду про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю у даному випадку доцільніше.

Крім того пояснила, що повідомити фактів, або зазначити конкретні дії відповідача, які б вказували на реальний намір ОСОБА_2 забрати до себе дочку на постійне місце проживання, назвати не може.

У судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала, зазначила, що всі обставини справи викладені у позові. Також пояснила, що відповідач погрожує їй, що забере дочку, щоб не платити аліменти, тому вважає, що спір з приводу визначення місця проживання між нею і відповідачем існує, хоча вже півроку вони з відповідачем не спілкуються і на даний час батько (відповідач) не намагається забрати доньку. Намагання забрати дитину до себе виявилось у тому, що влітку 2010 року був випадок, коли ОСОБА_2 брав до себе ОСОБА_5 і повинен був привезти додому увечері, але привіз наступного дня в обід, пояснивши, що у нього зламалась машина. З того часу подібних випадків не було, але між нею та відповідачем виникають суперечки з приводу виховання та навчання дочки. Крім того, батько не хоче давати дозвіл на виїзд дитини і минулого разу довелось брати дозвіл через суд. Позитивне рішення суду в даній справі надасть їй можливість без згоди батька їздити з дитиною за кордон на відпочинок, оздоровлення, навчання. Наразі можливий перетин кордону і без згоди батька через військовий стан в країні, але після закінчення війни, можуть виникнути проблеми з виїздом.

Зараз відповідач лише телефонує іноді дочці і питає як справи, але під час розмов тисне на дитину. З приводу психологічного тиску відповідача нікуди не зверталась. Заборгованість по аліментам відповідач погасив.

Представник третьої особи при вирішенні спору покладався на розсуд суду та пояснив, що Органом опіки і піклування складено Висновок, яким визнано доцільним визначення місця проживання дитини з матір`ю. Зазначив, що батько неповнолітньої ОСОБА_6 з нею та матір`ю не проживає, не приділяє уваги дитині, участі у її вихованні не приймає. За місцем свого проживання ОСОБА_2 відсутній, тому викликати його на засідання Служби з приводу місця проживання доньки не вдалося, про Висновок його також не повідомили. Сам ОСОБА_2 з приводу визначення місця проживання дитини в Орган опіки і піклування не звертався.

Допитана у присутності матері та представника Органу опіки та піклування малолітня ОСОБА_7 пояснила, що з батьком бачилась майже два роки тому. Він іноді телефонує і питає як справи. По телефону іноді говорить, що забере до себе, проте ніяких дій, спрямованих на це не вчиняє. У них з мамою не співпадають погляди на виховання. Після початку війни вона і мама виїхали за кордон, ніяких проблем з виїздом без дозволу батька не було, але коли виїжджали перед цим, то батько згоди не дав і довелось її отримувати через суд.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

01 листопада 2021 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.21).

17 грудня 2021 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.40).

30 червня 2022 року від позивача надійшла суду заява про відвід головуючого судді (а.с.146).

30 червня 2022 року головуючим суддею Євтюшенковою В.І. постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви про відвід (а.с.150).

04 липня 2022 року суддею, визначеною в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України ОСОБА_8 постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви про відвід (а.с.160-161).

Відповідач до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на офіційному сайті «Судова влада України» у відповідності до ч.11 ст. 128 ЦПК України (а.с.171).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.08.2009 ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.4).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.07.2015 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 21.07.2015 (а.с.5).

Судовим наказом від 11.08.2017 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 29.08.2017 (а.с.6).

З довідки Роменського ВДВС у Роменському районі ПСМУЮ (м. Суми) від 23.09.2021 за №49228 ОСОБА_2 має заборгованість про аліментам станом на 01.09.2021 в сумі 10658,65 грн. (а.с.8).

В судовому засіданні позивач зазначила, що заборгованість по аліментам погашена.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 23.04.2021 за вих. № 01-35/5052 ОСОБА_7 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.7).

За цією ж адресою зареєстрована і позивач ОСОБА_1 (а.с.7).

При обстеженні умов проживання позивачки, було встановлено, що житлові умови задовільні. У квартирі зроблено ремонт, підлога вкрита килимовим покриттям, речі складені та лежать на своїх місцях. Всі кімнати мебльовані, є побутова техніка. Продуктами харчування родина забезпечена (а.с.11).

ОСОБА_7 навчається в Роменському ліцеї №1, у 6-А класі з поглибленим вивченням англійської мови, має високий рівень навчальних досягнень. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки, вдома створені всі необхідні умови для її проживання та виховання (а.с.9).

Позивач працює, по місцю роботи характеризується позитивно, є відповідальним працівником, принципова, старанна. Доброзичлива і стримана, не має шкідливих звичок (а.с.12).

З довідки ТУ ДСА України в Сумській області від 20.09.2021 вбачається, що ОСОБА_1 за період з березня 2021 року по серпень 2021 нарахована заробітну плату на загальну суму 53174,43 грн. (а.с.13).

Згідно довідки Роменського ліцею №1 від 22.09.2021 батько ОСОБА_7 ОСОБА_2 не бере участь у вихованні дитини, не відвідує навчальний заклад, не спілкується з учителями, не бере участі у батьківських зборах, не підтримує зв`язок з класним керівником (а.с.10).

На підставі наведених доказів судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично проживає з матір`ю. при цьому жоден з наданих позивачем доказів не вказує на те, що відповідач виявляє реальні наміри (вчиняє дії), забрати дочку до себе на постійне місце проживання.

Позивачем до матеріалів справи долучено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради про встановлення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої з матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.14-15).

Суд приймає до уваги зазначений доказ, проте вважає його недостатнім для доведення обставин, на які посилається позивач, оскільки позиція ОСОБА_7 з приводу досліджуваних питань, органом опіки і піклування, не з`ясовувалась.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визначення місця проживання дитини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК України), Законом України «Про охорону дитинства».

Норми права, застосовані судом:

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Стаття 157 СК України врегульовує відносини вирішення батьками питань щодо виховання дитини.

1. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

4. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

5. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі:

1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів;

2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує

батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей.

У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, вислухав аргументи позивача, її представника, малолітньої дитини та представника третьої особи, і дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Верховний Суд постійно звертає увагу, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У судовому засіданні сама позивач вказала про те, що з відповідачем не спілкується близько 6 місяців, він телефонує лише до доньки і запитує лише як у неї справи. Фактично ніяких дій, які б вказували на реальний намір відповідача забрати дитину проживати до себе ОСОБА_2 не вчиняє.

Судом установлено, що малолітня ОСОБА_7 після розірвання шлюбу її батьками, проживає разом з матір`ю. Остання піклується про доньку, забезпечує її матеріально, займається її вихованням у повному обсязі. При цьому, батько дитини (відповідач) не подавав суду доказів на підтвердження будь-якої участі у вихованні, навчанні доньки, а також не доводив суду, що остання потребує його присутності у своєму житті.

Відповідач взагалі не висловив своєї позиції щодо позову, відзиву не подавав, до суду не з`являється. Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради про доцільність проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 разом з матір`ю, не оспорював.

Тобто фактично малолітня ОСОБА_7 проживає з матір`ю і обставин, які б вказували на ймовірність зміни місця проживання судом не встановлено.

Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 49, 265 цього Кодексу, суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

За встановлених судом обставин під час розгляду даної справи, відсутні підстави вважати, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про встановлення місця проживання дитини, яка весь час фактично проживала і проживає разом з нею, між батьками дитини виник спір саме щодо її місця проживання, оскільки батько дитини не вимагає від матері дитини змінити її місце проживання, не порушує в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не звертався до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним. Проте, суд вважає, що предмет спору у даній справі все-таки наявний, оскільки відповідач не висловив офіційної згоди на місце проживання дитини з матір`ю, договір, передбачений ч. 4 ст. 157 СК України сторони не укладали.

Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.

При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.

Спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю дитини, з якою дитина і так фактично проживала і від якої батько дитини не вимагав зміни її місця проживання. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на ускладнення вивезення дитини за кордон без згоди батька. Проте доказів того, що такі проблеми існують, позивачем не надано.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

До того ж ч. 5 ст. 157 СК України передбачає вивезення дитини за кордон при наявності висновку Органу опіки і піклування, який позивач отримала. Отже, суд вважає, що інтереси дитини і позивача у даному випадку не порушені і не підлягають захисту, тому немає підстав для задоволення позову.

Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати у справі підлягають віднесенню на позивача, оскільки у задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини відмовлено.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради, місцезнаходження: 42000, Сумська область, м. Ромни, бул. Шевченка, 2, .

Повне рішення суду складено 10 серпня 2022 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова