У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника третьої особи про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання звіту про оцінку майна недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба» про визнання звіту про оцінку майна недійсним.

08.02.2022 року до суду надійшло клопотання представника третьої особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про закриття провадження у справі. Клопотання мотивовано тим, що даний позов не підлягає розгляду у порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства, а повинен розглядатись в порядку оскарження дій приватного виконавця.

Зваживши доводи клопотання, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, предметом позовних вимог є визнання звіту про оцінку майна недійсним.

У статті 124 Конституції закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом», містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, при цьому визначення предмета та підстав позову, обрання способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає правових підстав для закриття провадження по справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки обставини викладені представником третьої особи у клопотанні про закриття провадження по справі, підлягають оцінці судом при прийняті рішення по суті справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника третьої особи про закриття провадження по справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 08 серпня 2022 року.

Суддя О.В.Лісовська