Провадження № 2/742/279/22
Єдиний унікальний № 742/4434/21
РІШЕННЯ
26 липня 2022 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого - судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Сухополов?янської об`єднаної територіальної громади в особі Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення,
Позивачі звернулись до суду з позовом до Сухополов?янської об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та встановлення факту належності земельної частки (паю) особі.
Заявлені позовні вимоги мотивують тим, що є спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Рудівське» с.Рудівка Прилуцького району Чернігівської області, розміром 8,17га, без визначення меж цієї частки в натурі, на підставі сертифікату серії ЧН №0341042 на право на земельну частку (пай) від 19 червня 1997 року. Проте, при зверненні до Прилуцької районної державної нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), позивачам було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0341042, виданий Прилуцькою районною державною адміністрацією Чернігівської області 19 червня 1997 року, на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 17 червня 1997 року №207, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 31 липня 1997 року за №369, було видано 19 червня 1997 року, тобто після смерті спадкодавця, що суперечить нормам цивільного законодавства, оскільки на підставі п.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Крім того, в трудовій книжці, сертифікаті на право на земельну частку (пай), у списку не витребуваних сертифікатів на земельну частку (пай), у довідці Рудівського старостинського округу №16 Сухополов?янської сільської ради та свідоцтві про смерть маються розбіжності записів імені спадкодавця. Оскільки позивачі позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку, тому і звернулись до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та встановлення факту належності земельної частки (паю) померлій особі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19 листопада 2021 року дану справу передано на розгляд судді Фетісовій Н.В.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13 грудня 2021 року, яке було відкладено до 21 лютого 2022 року. Крім того, з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи витребувано у Прилуцької районної державної нотаріальної контори інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) про заведену спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , інформацію про її наявних спадкоємців та завірені належним чином матеріали спадкової справи.
10 грудня 2021 року на адресу суду, від представника відповідача Сухополов?янської об`єднаної територіальної громади в особі Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, надійшов відзив на позовну заяву (а.с.61-63).
21 лютого 2022 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, задоволено клопотання позивачів та залучено до участі в справі в якості співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області та відкладено підготовче судове засідання до 23 березня 2022 року.
У зв`язку з військовим станом в Україні та розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Сухополов?янської об`єднаної територіальної громади в особі Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визначення права на земельну частку (пай) в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення, була направлена за підсудністю до Корсун-Шевченківського районного суду Черкаської області.
05 травня 2022 року розпорядженням голови Верховного Суду України повернуто підсудність розгляду справ Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області та цивільну справу призначено до розгляду на 12 год. 00 хв. 29 червня 2022 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26 липня 2022 року.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином про що свідчить телефонограма від 30.06.2022. Згідно письмової заяви від 26 липня 2022 року просила суд розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.130).
Представник відповідача Сухополов?янська об`єднана територіальна громада в особі Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області в судове засідання не з`явивсь, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення. Згідно поданого відзиву на позовну заяву позовні вимоги не визнають, просять суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, так як на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Рудівське» від 08 вересня 1997 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №36 ОСОБА_3 являлась померлою, отже була помилково внесена до додатку до державного акту. Крім того, виправлення у сертифікаті на право на земельну частку (пай), яке завірено нотаріусом Радченко С.В. здійснено після смерті спадкодавця. Розгляд справи просили провести без участі представника відповідача (а.с.61-63).
Представник відповідача Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не з`явивсь, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення. Згідно поданої заяви, у вирішенні даної цивільної справи покладається на розсуд суду та просить розглядати дану справу без участі свого представника.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим виконкомом Рудівської сільської Ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с.75).
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 , в графі мати зазначено « ОСОБА_5 » (мова оригіналу) (а.с.74).
Згідно копії Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , 30 жовтня 2000 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 (а.с.9,75). 07 лютого 2003 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.10,76). Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 (а.с.77).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_6 виданого виконавчим комітетом Рудівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області 17 липня 2014 року, в графі мати зазначено « ОСОБА_12 » (а.с.79).
Позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , про що свідчить копія листа Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 02.12.2021 за №1040/01-16, копія заяви про прийняття спадщини від 17.03.1997 та копія довідки Рудівського старостинського округу №16 Сухополов?янської сільської ради №58 від 04.06.2020 (а.с.54,57,59).
Згідно копії довідки Рудівського старостинського округу №16 Сухополов?янської сільської ради №58 від 04.06.2020 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 10 квітня 1979 року і виписана в зв`язку зі смертю. Разом з нею за даною адресою була зареєстрована її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.59).
Відповідно до копії заяви про прийняття спадщини від 17 березня 1997 року вбачається, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_12 (а.с.57).
Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай). Як вбачається з копії Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0341042 від 19 червня 1997 року, ОСОБА_12 , яка проживала в с.Рудівка Прилуцького району Чернігівської області на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації від 17 червня 1997 року за №207, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рудівське», розміром 8,17 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.83).
Згідно відповіді Прилуцької районної державної адміністрації від 30.10.2018 щодо виключення ОСОБА_12 зі списку розпаювання землі вбачається, що головною умовою набуття права на земельну частку (пай) є членство в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент видачі господарству державного акту на право колективної власності на землю. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Рудівське» отримало 08 вересня 1997 року на підставі рішення виконкому Рудівської сільської ради народних депутатів від 17 грудня 1996 року №45, а зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №36. На час паювання громадянка ОСОБА_12 являлась померлою, відповідно помилково була внесена до додатку до Державного акту на право колективної власності на землю (а.с.89).
Згідно Розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації №404 від 28 жовтня 1996 року було зареєстровано КСП «Рудівське» шляхом перетворення радгоспу «40-річчя Жовтня» у колективне сільськогосподарське підприємство (а.с.90,91).
Відповідно до листа Міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м. Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області вбачається, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянці ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Рудівське» село Рудівка Прилуцького району Чернігівської області розміром 8,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату серії ЧН №0341042 виданого за рішенням Прилуцької державної адміністрації від 17 червня 1997 року №207, сертифікат зареєстровано 31 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №369. Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін вищевказаного сертифіката не видавався (а.с.92,98).
Згідно трудової книжки від 16 травня 1973 року встановлено, що « ОСОБА_5 » (мова оригіналу), 1942 року народження, була прийнята на роботу 21 березня 1979 року в Рудівський радгосп «40-років Жовтня» в якості доярки на ферму №1 (а.с.95,96).
Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 11.03.2019 за №056/448-m, особові імена ОСОБА_13 (свідоцтво про народження ОСОБА_2 (повторно), запис мати ОСОБА_12 ), рос. АННА (трудова книжка, запис російською мовою ОСОБА_5 ) та ОСОБА_14 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_3 ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними (а.с.81).
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Фактично, перед судом поставлено питання, чи набула ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай), з урахуванням того, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а державний акт на право колективної власності на землю видано 08 вересня 1997 року.
На день видачі державного акта на право колективної власності на землю від 08 вересня 1997 року ОСОБА_12 не була членом КСП «Рудівське», оскільки померла.
Листом від 23.06.2020 державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори, позивачам було відмовлено в отриманні свідоцтв про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), оскільки правовстановлюючий документ сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0341042, виданий Прилуцькою районною державною адміністрацією Чернігівської області 19 червня 1997 року, на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 17 червня 1997 року №207, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 31 липня 1997 року за №369, було видано 19 червня 1997 року, тобто після смерті спадкодавця, що суперечить нормам цивільного законодавства, оскільки на підставі п.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Обмірковуючи виниклі правовідносини, суд керується правовими висновками, що викладені у постанові Верховного Суду від 05.03.2021 за № 717/641/18.
Так, у цій постанові, Верховний Суд зазначив, що вірним є посилання судів на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц, де зазначено, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження таких списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.
Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.
Відповідно до положень частин дев`ятої, десятої статті 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.
За частинами шостою, сьомою статті 6 ЗК України 1990 року, під час обчислення розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.
Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.
Частиною другою статті 23 ЗК України 1990 року визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ №720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Відповідно до пункту 2 Указу №720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно зі статтею 9 ЦК Української РСР здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.
Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Згідно з пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі необхідно враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
У цій справі встановлено, що спадкодавець не набув за життя право користування чи право власності на спірну земельну ділянку, а також у нього не виникло право на відповідну земельну частку (пай).
Так, на день видачі КСП «Рудівське» державного акта на право колективної власності на землю від 08 вересня 1997 року, а також на день прийняття рішення 17 грудня 1996 року про передачу у колективну власність земель сільськогосподарського використання, ОСОБА_12 не була членом цієї селянської спілки, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому вона не набула права на спірну земельну частку (пай), у зв`язку із чим зазначену земельну частку (пай) не можна вважати частиною спадкового майна померлого, а отже права позивачів не порушені.
Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.
Посилання позивачів на п.2 Указу № 720/95, а саме на те, що право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю не відповідає фактичним обставинам справи, а також ґрунтується на помилковому трактуванні вказаної норми, оскільки вказаний пункт стосується випадків, коли особа є живою, на момент отримання акта вже не працювала у спілці, однак залишилася членом зазначеного підприємства, в тому числі, будучи пенсіонером.
Стосовно позовних вимог про встановлення факту, що земельна ділянка (пай) в колективній власності КСП «Рудівське» с.Рудівка Прилуцького району Чернігівської області, розміром 8,17га без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату серії ЧН №0341042, виданого рішенням Прилуцької держадміністрації від 17 червня 1997 року №207, зареєстровано 31 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №369, належала ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.
Як встановлено судом вище, спадкодавець ОСОБА_12 за час життя не набула право на земельну частку (пай), а тому суд відповідно не може встановити факт, що земельна ділянка (пай) в колективній власності КСП «Рудівське» с.Рудівка Прилуцького району Чернігівської області, розміром 8,17га без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату серії ЧН №0341042, виданого рішенням Прилуцької держадміністрації від 17 червня 1997 року №207, зареєстровано 31 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №369, належала ОСОБА_3 .
Крім того, виходячи з положень підпунктів 1.2, 1.12 пункту 1, підпунктів 2.2, 2.3 пункту 2, підпункту 3.1. пункту 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.
Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.
Разом з тим, як встановлено судом, нотаріус не відмовив позивачам у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом з підстав розбіжностей записів імені в сертифікаті на право на земельну частку (пай) та свідоцтві про смерть, а отже відсутні підстави вважати порушеними їхні спадкові права, тому такі позовні вимоги є передчасними.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, у відповідності до вимог ст.13 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли своє підтвердження в суді, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в зв`язку з їх необґрунтованістю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Сухополовянської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та встановлення факту належності земельної частки (паю) особі -відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА