Справа № 345/1839/22
Провадження № 4-с/345/8/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності (дій) Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту нерухомого майна, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною скаргою, яку мотивує тим, що у червні 2021 під час підготовки документів для відчуження квартири нотаріус повідомив про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно арешту на все її нерухоме майно та заборони на його відчуження. Підставою для обтяження була постанова про відкриття виконавчого провадження 29542790 від 30.10.2011 міського відділу ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції.

01.07.2022 вона звернулася до Калуського ВДВС із завою про зняття решту, однак листом від 05.07.2022 їй повідомили, що дане виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-129 від 18.08.2011, виданого Калуським міськрайонним судом про стягнення боргу з ОСОБА_1 в розмірі 19588,56 грн. та 533,82 грн. судових витрат в користь ПАТ «ВіЕБі Банк» станом на 04.07.2022 знищено за встановленим строком зберігання.

ОСОБА_1 вважає, що відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника. На її думку, факт не зняття відділом ДВС арешту з майна боржника в даному випадку є протиправною бездіяльністю, а тому просить суд визнати неправомірною бездіяльність посадови осіб Калуського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , а також зобов`язати посадових осіб Калуського відділу ДВС зняти арешт з майна, що був накладений на все її майно згідно постанови державного виконавця від 31.10.2011.

19.07.2022 від Калуського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області надійшло заперечення на дану скаргу, в якому просять відмовити в задоволенні скарги, а провадження в справі закрити. В обґрунтування своєї позиції зазначають, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Згідно інформації з АСВП на виконані у міському відділі ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження № 29542790 по виконанню виконавчого листа Калуського міськрайонного суду № 2-129 від 8.08.2011 про стягнення боргу з ОСОБА_1 в сумі 19 588,56 гривень та 533,82 гривні судових витрат на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк». 31.10.2011 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. Також 17.11.2011 державним виконавцем були винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, станом на 15.07.2022 у Калуському відділі ДВС немає підтверджень, що ОСОБА_1 оплачено борг згідно виконавчого провадження, а тому у них відсутні підстави для зняття арешту.

Державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та здійснював заходи, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для повного і своєчасного виконання судового рішення.

ОСОБА_1 в скарзі зазначила про розгляд скарги в її відсутності.

Представник ОСОБА_1 адвокат Зубарєва Л.Б. подала суду клопотання про розгляд скарги в її відсутності.

Від Калуського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області надійшло клопотання про розгляд скарги за відсутності їх представника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.02.2011 в справі № 2-129/11 вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 8/08/64-05/б від 15 серпня 2008 року в сумі 19 588, 56 гривень і судові витрати 533,82 гривні (а.с. 7-12).

На виконання виконавчого листа в даній справі, який був виданий 18.08.2011 Калуським міськрайонним судом, 31.10.2011 державним виконавцем міського відділу ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавче провадження № 29542790, якою також накладено арешт на все належне ОСОБА_1 нерухоме майно. Вказаний арешт нерухомого майна був зареєстрований 08.11.2011 за № 11817424 реєстратором: Івано-Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 13-15).

Листом від 05.07.2022 № 26893 Калуський відділ ДВС у Калуському район Івано-Франківської області повідомив ОСОБА_1 , що станом на 04.07.2022 вказане виконавче провадження знищено за встановленим строком зберігання, що складає три роки (а.с. 16), а також зазначено про відсутність підстав для зняття арешту з майна.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав,

- згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до статті 59 частин 1-2 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 59 частиною 4 Закону України № 1404-VIII перелічено підстави, за наявності яких виконавець самостійно знімає арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини. Такими підставами є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника мас спеціальний режим використання та/або звернення стягнення па такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені п. 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону України "Про виконавче провадження".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (стаття 59 частина 5 Закону України).

До підстав зняття арешту також належать: закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав (стаття 40 частина 1 Закону України).

З огляду на вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах скарги, суд дійшов висновку, що подана ОСОБА_1 скарга підлягає до часткового задоволення.

Так, з матеріалів справи не можливо встановити, в якій саме формі було закінчено виконавче провадження.

Оскільки виконавче провадження було знищене, в суду відсутня можливість перевірити наявність у державного виконавця підстав для скасування арешту.

Тому суд вважає, що в задоволенні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності посадових осіб Калуського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) щодо не зняття арешту належного майна боржника ОСОБА_1 слід відмовити.

Також в судовому засіданні встановлено, що виконавче провадження № 29542790 завершене, а виконавчі дії по завершеному виконавчому провадженню не проводяться понад 3 роки.

Скаржниця являється боржником по даному виконавчому провадженні, здійснює оскарження дій та бездіяльності органу державної виконавчої служби в частині не зняття арешту з належного їй нерухомого майна при закінченні виконавчих проваджень, які в свою чергу накладались з метою забезпечення фактичного виконання рішення суду.

З огляду на те, що виконавче № 29542790 закінчено, а його матеріали знищено, не пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа в даній справі протягом трьох річного строку, чинність та необхідність арешту відпала.

Також суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 в даному випадку буде скасування арешту на все її майно, що був накладений згідно постанови державного виконавця від 31.10.2011 про відкриття виконавчого провадження № 29542790.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 258-261, 268, 354, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, суд -

постановив:

Скаргу задоволити частково.

Зняти арешт з майна, що був накладений на все майно ОСОБА_1 згідно постанови державного виконавця від 31.10.2011 року, а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11817424, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2011, міський відділ державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , обтяжувач та заявник: міський відділ державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції

В решті заявлених вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Головуючий