Справа № 191/1670/22
Провадження № 2-з/191/52/22
У Х В А Л А

іменем України

03 серпня 2022 року м. Синельникове

суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Порошина О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та інфляційних збитків в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання.

Крім того, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на:

1.земельну ділянку, кадастровий номер :02:004:0276, площею 9,000 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області;

2.житловий будинок загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

3.земельну ділянку, кадастровий номер :02:004:0053, площею 9,000 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Оглянувши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1ст.151ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, зокрема, містити:

1)найменування суду, до якого подається заява; 2)повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, судом встановлено, що заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Відповідно до ч.7 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з імперативними приписами ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Разом з тим, зазначена заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, як це передбачено п. п. 2, 6 ч.1 ст. 151 ЦПК України.

При цьому, суд звертає увагу заявника на тому, що питання необхідності застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, а не заявником, і саме заявник зобов`язаний вказати, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

У відповідності до ч.10ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що заява підлягає поверненню заявнику.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-154 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Дніпровського апеляційного суду в порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя О. О. Порошина