Справа № 355/16/21
Провадження № 2/355/119/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Баришівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Червонописького В.С.,
секретаря судового засідання Котенко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів, які є спадкоємцями боржника ОСОБА_3 , заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.04.2015 у розмірі 8 119,13 грн. та понесені позивачем судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву (б/н) від 03.04.2015. У зв`язку з порушення зобов`язань щодо повернення коштів станом на 20.01.2021 у ОСОБА_3 виникла заборгованість у розмірі 8 119,13 грн.
Позивач просив суд справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, справу просив слухати без участі представника позивача.
На виконання вимог п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі.
22.02.2021 ухвалою суду відкрито провадження ус праві в порядку спрощеного позовного провадження. Справу прийнято до провадження судді К.В. Коваленка.
09.03.2021 ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано у Баришівської селищної ради Київської області довідку про склад сім`ї відносно ОСОБА_3 та витребувано у Баришівської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29.03.2021 від Баришівської районної державної нотаріальної контори надійшла інформація зі Спадкового реєстру.
У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді ОСОБА_4 від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області №752 від 09.07.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С. Ухвалою суду від 08.12.2021 справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У зв`язку з неявкою відповідачів справа неодноразово відкладалась.
Про розгляд справи, призначеної на 11.07.2022, відповідача повідомлялись належним чином, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 п. 1 ст. 280 Цивільний процесуальний кодекс України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
03.04.2015 між ОСОБА_3 та позивачем підписано Заяву б/н (а.с. 19).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 13.05.2020 (а.с. 69).
У січні 2021 Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з спадкоємців боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Свої вимоги до спадкоємців Банк обгрунтовує тим, що відповідачі постійно поживали з боржником за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями їх паспортів (а.с. 65 68).
В силу вимог ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємці ОСОБА_3 вважаються такими, що прийняли спадщину.
21.10.2020 позивач пред`явив спадкоємцям претензію з вимогою погасити заборгованість, тобто майже через один рік і десять місяців після смерті боржника (а.с. 73 74).
Оскільки в досудовому порядку спір не було врегульовано, Банк звернувся до суду.
З наданих позивачем документів суд встановив, що після смерті ОСОБА_3 , спадкоємці померлого не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 15.03.2021 (а.с. 95).
Позивач вважає, що саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями після ОСОБА_3 , оскільки на момент смерті спадкодавця постійно з ним проживала, отже, відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, відповідачі вважається такими, що прийняли спадщину.
Доказів того, що відповідачі дійсно на момент смерті спадкодавця постійно з ним проживали, позивач суду не надав.
Враховуючи вищевикладене суд зазначає наступне.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша-друга статті 1220 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третя статті 1268 Цивільного кодексу України).
Також статтею 1241 Цивільного кодексу України встановлено право осіб на обов`язкову частку у спадщині.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 Цивільного процесуального кодексу України).
Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).
Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентовані приписами статей 1281 і 1282 Цивільного кодексу України.
Статтею 1281 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
За змістом статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.
Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.
При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, спадкової маси, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором встановленого законом строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вивчивши надані матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів щодо кола спадкоємців, спадкової маси на час відкриття спадщини (спадкової маси), на підтвердження того, що саме входило до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , вартості одержаного у спадщину майна спадкоємцями, і що вартість спадкового майна, яке прийнято спадкоємцями, є достатньою для задоволення вимог кредитора та стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину.
Крім того, як зазначає позивач, спадкоємці ОСОБА_3 мали звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини або відмову у прийнятті спадщину у строк з 08.01.2019 по 08.07.2019. Відповідачі з заявами про прийняття спадщини або заявами про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не звертались.
З позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивач звернувся 11.01.2021, жодним чином не обґрунтувавши коли саме позивач дізнався про смерть боржника ОСОБА_3 .
Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи результати розгляду справи, судовий збір не підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст.11, 526, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 265, 268, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
В задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В. ЧЕРВОНОПИСЬКИЙ