ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/113/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2022 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Курічової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко Ю.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника за довіреністю - Гаврилюка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

06.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати виконавчий лист № 2-789/11 від 23.03.2012, виданий Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі № 2-789/11 таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з добровільним виконанням обов`язку боржником.

Відповідно до протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2021 для розгляду заяви визначено суд у складі головуючого судді Курічової В.М.

Заяву обґрунтовано тим, що 26.02.2021 ОСОБА_1 повністю виконав зобов`язання за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007 (укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Імексбанк». Правонаступником ПАТ «Імексбанк» внаслідок заміни стягувача було ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія». ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» уклали договір про задоволення вимог іпотекодержателя ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія», який засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 26.02.2021, реєстровий № 206), згідно з яким ОСОБА_1 передав у власність іпотекодержателя земельну ділянку площею 1,000 га, яка розташована в с. Здорівка Васильківського району Київської області, з кадастровим № :01:004:0028. Оскільки сторони у договорі від 26.02.2021 погодили, що заборгованість іпотекодавця ОСОБА_1 перед іпотекодержателем за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007 вважається погашеною з дня нотаріального посвідчення цього договору в сумі 300 000,00 грн, заявник вважає, що виконавчий лист необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню на підставі норми ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, оскільки обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.

Окрім того, у ОСОБА_1 припинено зобов`язання також перед новим кредитором, ОСОБА_2 , яка є правонаступником щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007, а саме - сторони дійшли згоди щодо припинення цього зобов`язання шляхом його заміни на договір позики.

Представник заявника ОСОБА_3 в засіданні підтримав вимоги заяви з підстав, викладених у заяві та додаткових поясненнях, просив суд урахувати позицію суду апеляційної інстанції та висновки Верховного Суду, які він додав до заяви. Підтвердив, що ОСОБА_1 добровільно виконав зобов`язання поза межами виконавчого провадження, тому підстав стягувати з нього виконавчій збір в рамках цього виконавчого провадження немає.

Заявник ОСОБА_1 підтримав позицію свого представника.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та представник Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглянув заяву без їх участі.

Заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких мотивів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 15.06.2011 у справі № 2-789/11, яке набрало законної сили, стягнуто ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007 у розмірі 1 776 490,16 грн та судові витрати у справі.

В матеріалах справи міститься копія постанови державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 05.04.2016 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-789/11, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 23.03.2011. Згідно з відомостей з АСВП станом на 27.04.2021 цей виконавчий лист перебував на примусовому виконанні Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ в межах виконавчого провадження № 50693472 (а.с. 107-109). Отже, станом на час укладення договору від 26.02.2021, згідно з яким ОСОБА_1 передав у власність іпотекодержателя земельну ділянку, виконавчий лист перебував на примусовому виконанні Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ в межах виконавчого провадження № 50693472.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.10.2020 замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі № 2-789/11, а саме - замінено стягувача ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» (а.с. 112-114).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.08.2021 замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі № 2-789/11, а саме - замінено стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» на його правонаступника ОСОБА_2 (а.с. 199-200).

Згідно з копіями довідок від 26.02.2021, 02.03.2021, виданих ТОВ «ФК «Довіра і гарантія» та ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» відповідно, претензії до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007, відсутні (а.с. 216, 217).

Згідно з копією додаткового договору від 01.03.2021 до кредитного договору № 84-07 від 10.08.2007, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди щодо припинення цього зобов`язання шляхом його заміни на договір позики (а.с. 218).

Згідно з копією договору до позики від 01.03.2021, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , позикодавець ОСОБА_2 передала у власність позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 184 996,00 грн, строк повернення позики - до 03.03.2061 (а.с. 219).

Суд застосовує у цій справі наступні норми права.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Суд зауважує, що добровільне виконання рішення - це дії боржника, спрямовані на виконання зазначених у рішенні вимог стягувача з моменту набрання судовим рішенням законної сили до відкриття виконавчого провадження з примусового виконання за цим судовим рішенням, а також у випадку повернення виконавчого листа стягувачу і до його повторного пред`явлення до виконання.

Таким чином, добровільне виконання рішення боржником можливе лише поза межами виконавчого провадження.

Самостійне фактичне виконання боржником судового рішення на стадії виконавчого провадження не є добровільним виконанням цього рішення у розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України. Порядок вчинення таких дій боржником та їх наслідки врегульовано ЗУ «Про виконавче провадження».

Зокрема, ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює обов`язок сторін невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, внаслідок чого згідно з ч. 2 ст. 39 цього Закону виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Оскільки виконавчий лист № 2-789/11, виданий Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі № 2-789/11 перебуває на стадії примусового виконання в органі державної виконавчої служби, копії довідок від 26.02.2021, 02.03.2021, виданих ТОВ «ФК «Довіра і гарантія» та ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» відповідно, про те, що претензії до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007, у них відсутні, а також копія додаткового договору від 01.03.2021 до кредитного договору № 84-07 від 10.08.2007, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та копія договору до позики від 01.03.2021, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , підтверджують лише факт задоволення боржником ОСОБА_1 вимог стягувача за цим виконавчим листом, а саме - факт самостійного фактичного виконання боржником судового рішення на стадії виконавчого провадження і не є доказом добровільного виконання цього рішення, тому питання про закриття виконавчого провадження має вирішуватися уповноваженою особою в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а підстави для визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відсутні.

Суд враховує у цій справі висновок про застосування норм частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 та пункту 1 частини першої «Про виконавче провадження» (далі - Закону № 1404-VIII, Закону), викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, але не застосовує його у цій справі, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними.

Так, у справі № 2540/3203/18 суд в порядку адміністративного судочинства розглядав позов про визнання дій державного виконавця неправомірними та визнання протиправною прийнятої ним постанови про стягнення виконавчого збору, а спір виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа). Велика Палата Верховного Суду вважає, що за таких обставин обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду (п. 47 цієї постанови). Тому у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII (п. 60 цієї постанови ВП ВС).

У справі, що розглядається, виконавець не визначав розмір виконавчого збору і не виносив постанову про його стягнення з ОСОБА_4 , тому правовідносини не є подібними.

Окрім того, суд звертає увагу заявника, що висновків про застосування норм ч. 4 ст. 19, ч. 2 ст. 39, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють правовідносини у справі, що розглядається, Верховний Суд не викладав ні у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, ні у інших судових рішеннях, які заявник зазначив на обґрунтування своєї позиції та додав до заяви.

Таким чином, доводи заявника про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з огляду на відсутність обов`язку боржника у зв`язку з добровільним виконанням зобов`язання поза межами виконавчого провадження є необґрунтованими, тому суд відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись нормами статей 260, 432 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-789/11 від 23.03.2012, виданого Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у цивільній справі № 2-789/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до К або через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її с проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Курічова