Єд.унік. № 448/1674/21
Провадження № 6/243/95/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Старовецький В.І., розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи Акціонерне товариство «Кредобанк», ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи Акціонерне товариство «Кредобанк», ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником

В обґрунтування поданої заяви ТОВ«Довіра та Гарантія» вказує на те, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис від 21 грудня 2015 року, за яким було звернуто стягнення на транспортний засіб марки GEELY, модель EMGRAND X7, рік випуску 2014, колір коричневий, шасі(кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , тип універсал легковий, реєстраційний№ НОМЕР_2 , який належить боржнику ОСОБА_2 . Зазначений транспортний засіб на підставі договору застави транспортного засобу, посвідченого 23 липня 2014 року приватним нотаріусом Львівського міського округу за реєстровим номером №2073 переданий в заставу ПАТ «Кредобанк» в забезпеченні виконання зобов`язань ОСОБА_2 по кредитному договору № 3093.05.00.2293 від 05 березня 2014 року.17 січня 2017 між ПАТ КБ «Кредобанк» та ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №16/01-01-П, відповідно до якого ПАТ КБ «Кредобанк» відступило, а ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним договором. У зв`язку із чим заявник звернувся до суду із вказаною заявою, та просив замінити стягувача ПАТ КБ «Кредобанк» на його правонаступника ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису №2073 вчиненого 21 грудня 2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

Вивчивши матеріали справи та додані документи, слід вказати наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Водночас, судовий контроль за виконанням рішень інших органів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів покладено законодавством саме на адміністративні суди.

Так, згідно ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права,свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди, а оскільки питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 826/791/17 та КАС ВС у постанові від 22 липня 2019 року у справі №822/1659/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім цього, про підсудність вказаної категорії справ саме окружним адміністративним судам дійшла висновку колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у своїх постановах від 28.10.2021 року у справі № 280/456/20 та від 21.01.2022 року справа №400/212/21, а також колегія Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постановах від 22.12.2020року усправі №640/15952/19,від 11.08.2021року усправі №372/715/21,та від24.01.2022 року у справі № 183/4179/21.

Отже, оскільки судові рішення про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 3093.05.00.2293 від 05 березня 2014 року не ухвалювались, в даному випадку приватним нотаріусом видано виконавчий напис, що є рішенням іншого (аніж суду) органу (посадової особи) у розумінні, вказаному вищенаведених нормах законодавства, у якому заявник просить замінити вибулого стягувача на нового, що з урахуванням вищенаведених норм повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Слід зазначити, що відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, прийняття до провадження заяви (справи) судом, до компетенції якого її розгляд не відноситься, буде порушенням вимог статті 6 Європейської конвенції з прав людини, яка гарантує кожному розгляд його справи «судом, встановленим законом».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведені положення законодавства та судової практики, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за заявою про заміну стягувача у виконавчому написі, оскільки вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 442 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи Акціонерне товариство «Кредобанк», ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Роз`яснити заявнику, що його вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, визначеному КАС України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Слов`янського міськрайонного

суду Донецької області В.І.Старовецький