У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

Справа № 126/951/21

Провадження № 2/126/72/2022

"01" серпня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом Керівника Гайсинської окружної прокуратури в інтересах Бершадської міської об`єднаної територіальної громади в особі Бершадської міської ради Гайсинського району до ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Гайсинської окружної прокуратури в інтересах Бершадської міської об`єднаної територіальної громади в особі Бершадської міської ради Гайсинського району звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення 33 сесії 7 скликання Устянської сільської ради від 30.06.2020 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади Устянської сільської ради, що підлягають приватизації у 2020 році». Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 10.09.2020 між Устянською сільською радою та ОСОБА_3 , який 10.09.2020 посвідчено приватним нотаріусом, про що зроблено запис в реєстрі за № 935, предметом якого є нежитлова будівля школи (старий навчальний заклад) за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_3 повернути на користь Бершадської міської об`єднаної територіальної громади в особі Бершадської міської ради нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю школи (старий навчальний заклад) за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір за подання позовної заяви у сумі 6810 грн..

Ухвалою судді від 26.04.2021 у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.06.2022 справу призначено до судового розгляду по суті на 01.08.2022.

У судове засідання представник Бершадської міської ради Гайсинського району міський голова Драган В.Г. не з`явився, від нього до суду надійшла заява про відмову від позову.

В судовому засіданні прокурор Круковська Г.М. заперечила проти задоволення заяви представника Бершадської міської ради. Просила слухати справу по суті, позов задоволити. Вказала, що відповідно до Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку в разі закриття провадження у справі, будуть порушені саме інтереси держави. Саме бездіяльність Бершадської міської ради стала приводом для звернення прокуратури з даним позовом до суду.

Представник відповідача - адвокат Рябокінь Р.П. в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову Бершадської міської ради Гайсинського району.

Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема заяву про відмову від позову, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності.

«Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У поданому позові, прокурор обґрунтував наявність «інтересів держави» тим, що держава гарантує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних навчальних закладах. Продаж Устянською сільською радою Ковалю В.М. нежитлової будівлі школи (старий навчальний заклад) за адресою: Вінницька область, Бершадський район (на даний час Гайсинський район), с. Устя, вул. Соборна, буд. 1 на думку прокурора, вказує на необхідність прокурорського втручання з метою захисту інтересів держави в особі Бершадської міської ради.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів 1) не здійснює або 2) неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також 3) у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Перший та другий виключні випадки передбачають наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а третій - відсутність такого органу.

Суд не аналізує підстави для третього випадку, оскільки прокурор прямо зазначає у позові, що належним позивачем у цій справі є Бершадська міська рада.

У перших двох випадках прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і має захищати інтереси держави.

Підстави представництва прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці цих підстав.

У своєму позові керівник Гайсинської окружної прокуратури прямо зазначає, що Бершадська міська рада Гайсинського району є належним позивачем у даній справі і у суда відсутні підстави вважати, що належний орган місцевого самоврядування свідомо не здійснює захисту своїх прав та інтересів держави у цьому випадку.

Таким чином, оскільки позов Керівника Гайсинської окружної прокуратури поданий в інтересах Бершадської міської ради, вона виступає позивачем у даній цивільній справі, а тому наділена всіма правами позивача.

Приписами ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач, зокрема, вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відмову від позову слід прийняти, а провадження у даній справі закрити у зв`язку з відмовою від позову.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, суд при постановленні ухвали про закриття провадження у справі вирішує питання повернення судового збору з державного бюджету.

Частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, відповідно до платіжного доручення № 564 від 16.04.2021 року Гайсинською окружною прокуратурою сплаченого при поданні позову судовий збір у розмірі 6810 грн. Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України.

Станом на 01.08.2022 року розгляд справи по суті не розпочато.

З урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку про наявність підстав для повернення Гайсинській окружній прокуратурі 3405 грн. 00 коп., що становить 50% розміру судового збору.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», ст. 49, 158, 206, 255, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву представника Бершадської міської ради Гайсинського району про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову позивача представника Бершадської міської ради Гайсинського району від позову до ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно.

Провадження у справі за позовом Керівника Гайсинської окружної прокуратури в інтересах Бершадської міської об`єднаної територіальної громади в особі Бершадської міської ради Гайсинського району до ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно закрити у зв`язку з відмовою Бершадської міської ради Гайсинського району від позову.

Гайсинській окружній прокуратурі, повернути 50 відсотків розміру судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп., за платіжним дорученням № 564 від 16.04.2021 року.

Роз`яснити, позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Г. Рудь