Провадження № 2/127/5848/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, про визнання незаконною реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та знесення самочинно збудованого житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконною реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та знесення самочинно збудованого житлового будинку та просив ухвалити рішення про визнання незаконності реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації; ухвалити рішення про знесення самочинно збудованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 за рахунок ОСОБА_3 , мотивуючи позовні вимоги тим, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року у справі № 802/494/14-а було визнано протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції України по невжиттю заходів до зупинення самочинного будівництва житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2 ; зобов`язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України вжити заходів до зупинення будівельних робіт житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2022 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Мунтян Є.В. позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 116-121); також стороною відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області - у судове засідання не з`явився.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом установлено такі фактичні обставни справи та відповідні їм правовідносини.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі № 127/21328/19 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та встановлено такі обставини.

Відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 24 травня 2012 року ОСОБА_3 , відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», повідомив Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про початок виконання будівельних робіт: будівництва двоквартирного, двоповерхового приватного житлового будинку, замість старого на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_2 , загальною площею 299,48 кв.м, будівельний паспорт № 76 від 07 липня 2012 року, затверджений замовником 07 липня 2012 року, код 1110.3, категорія складності об`єкта - ІІ (документ, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою або договір суперфіцію - державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 304877, виданий 07 травня 2012 року, площа земельної ділянки - 0,0506 га).

18 жовтня 2012 року головним державним інспектором відділу по м. Вінниці управління контролю за будівництвом об`єктів та державного ринкового нагляду №2 інспекції державно-будівельного контролю у Вінницькій області Слободянюком Євгеном Вікторовичем складено акт 970-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил забудовником ОСОБА_3 у АДРЕСА_2 ; за результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_3 з відхиленням від проектної документації виконував будівельні роботи з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , а саме: розміщення будівлі не відповідає схемі генерального плану, що є додатком до будівельного паспорту № 76 від 2012 року (відстань до сусіднього житлового будинку складає 7,40 м замість необхідних 8,0 м), що є порушенням Закону України «Про архітектурну діяльність».

13 січня 2014 року головним державним інспектором по м. Вінниця управління контролю за будівництвом об`єктів, якістю будівельних матеріалів та державного ринкового нагляду № 2 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області Слободянюком Є.В. за результатами позапланової перевірки, проведеної на будівництві житлового будинку по АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_3 будівельні роботи виконуються з відхиленням від проектної документації, тому винесено припис 1-Сл про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у якому поставлена вимога до ОСОБА_3 привести документацію у відповідність до вимог законодавства в сфері містобудування.

23 вересня 2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області зареєстровано декларацію № ВН26 про готовність до експлуатації об`єкта - будівництво двоквартирного, двоповерхового приватного житлового будинку замість старого на приватизованій земельній ділянці (квартира АДРЕСА_3 , код 1110.3, категорія складності - II.

Згідно з додатком № 3/26 до рішення виконкому Вінницької міської ради № 200 від 04 червня 1987 року будинку з існуючим АДРЕСА_2 присвоєно № 11.

Згідно з додатком № 3/26 до рішення виконкому Вінницької міської ради № 200 від 04 червня 1987 року будинку з існуючим АДРЕСА_1 присвоєно № 13.

19 серпня 2015 року було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , у якому зазначено, що власниками цього будинку є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 листопада 2015 року (серія НОМЕР_4, індексний номер 47937972), житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 258,8 кв. м., належав на праві спільної часткової власності (23/25 часток) ОСОБА_3 .

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 92558206 від 21 липня 2017 року на підставі договору дарування від 26 вересня 2016 року 23/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2 , а 2/25 часток цього будинку з 19 листопада 2015 року належать ОСОБА_4 .

13 січня 2014 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 з відхиленням від проектної документації виконує будівельні роботи з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , заступником начальника інспекції Держархбудконтролю у Вінницькій області, винесено постанову № 26 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.

Відповідно до витягу з протоколу № 6 засідання комісії зі спорів в сфері містобудування від 5 березня 2014 року, враховуючи висновок експерта Сивенюка І.М. від 24 лютого 2014 року про те, що розпочатий будівництвом будинок по АДРЕСА_2 є двоповерховим з мансардним поверхом, комісія вирішила рекомендувати ДАМтаК міської ради видати новий будівельний паспорт на будівництво двоквартирного двоповерхового житлового будинку з мансардним поверхом, скасувати будівельний паспорт від 07 липня 2012 року № 211.

У висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10 листопада 2014 року за № 713/714/14-21, зокрема, встановлено, що проектна документація (зміни) на будівництво приватного житлового будинку по АДРЕСА_2 не відповідають вимогам Додатку 3.1 (обов`язковий) Протипожежні вимоги ДБН 360-92**; виконані будівельні роботи по будівництву (реконструкція) двоквартирного приватного житлового будинку по АДРЕСА_2 відповідають формуванню об`ємно-планувального та конструктивного рішень проектної документації та не відповідають вимогам Додатку 3.1 (обов`язковий) Протипожежні вимоги ДБН 360-92**, які при умові їх приведення до відповідності вимог Додатку 3.1 (обов`язковий); протипожежні вимоги ДБН 360-92** можуть розглядатись у прийнятті відповідного проектного рішення (зміни до проекту) та проведенню робіт з подальшим внесенням змін до проектної документації та будівельного паспорту.

Поверховість збудованих частин нового житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , відповідає ескізному проекту та будівельному паспорту (зміни до будівельного паспорту від 27 грудня 2012 року № 211), де зазначено, що об`єкт будівництва - будівництво двохквартирного двоповерхового приватного житлового будинку з мансардним поверхом.

Експертизою встановлено, що фактична відстань між зовнішніми стінами (сторонами) житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та новим житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_2 , складає біля: 7,43 м - 7,62 м; вимоги п. 3.13 Забудова вільних територій і реконструкція житлових кварталів розділу 3 Сельбищна територія. ДБН 360-92**, які визначені для селітебної території до відстаней (побутовий розрив) садибної забудови, а саме між довгими сторонами житлових будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , не передбачаються; фактична відстань між зовнішніми стінами (сторонами) житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та новим житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_2 , згідно вимог Додатку 3.1 (обов`язковий) Протипожежні вимоги ДБН 360-92** повинна становити 8 м.

Разом з тим, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2017 року у справі № 127/93/17-ц, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Такий висновок узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною; спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату; спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу; якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові; у тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту. Визначаючи належність обраного позивачем способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати отримання відповідного відшкодування (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц).

Аналізуючи зміст позовної заяви ОСОБА_1 , обґрунтування позивачем порушення його прав незаконністю реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та, як наслідок, наявності підстав для знесення самочинно збудованого житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , суд доходить до висновку, що порушення прав позивача ОСОБА_1 відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не доведено достатніми та допустимими доказами, зокрема, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що він є власником будинку по АДРЕСА_1 (надано лише Державний акт серії ЯА № 321620 від 06 квітня 2005 року на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0564 га у межаж згідно з планом, а.с.15) та що цьому будинку внаслідок недотримання відстаней (побутових розривів) між будинками і роботи важкої техніки, яка працювала ближче одного метра від нього, завдано пошкоджень (утворилися тріщини на стінах).

Посилання ж на необхідність захисту прав позивача у зв`язку з тим, що спірна будівля збудована близько до його будинку внаслідок недотримання відстаней (побутових розривів) між будинками, а тому у випадку пожежі вогонь може перекинутись на нього та знищити все майно, позбавити позивача життя та нанести шкоду здоров`ю осіб, які будуть перебувати у його будинку, базуються на припущеннях, на яких в силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України докзування ґрунтуватися не може.

Таким чином, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, про визнання незаконною реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та знесення самочинно збудованого житлового будинку слід відмовити.

Щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Стороною відповідача було подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 довідався про порушення свого права не пізніше лютого 2014 року, коли звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом (справа № 802/494/14-а).

Отже, пред`явивши даний позов (справа № 127/35406/21) лише 28.12.2021 року позивач ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності.

Щодо переривання строку позовної давності, то неодноразове звернення ОСОБА_1 до суду з позовами з іншими предметами спору не має наслідком перериваня строку позовної давності як у випадку залишення позовів без розгляду, так і у випадку вирішення справ по суті.

При цьому, посилання позивача ОСОБА_1 на те, що його позовні вимоги випливають із порушення особистих немайнових прав, на які відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється, з огляду на характер спірних правовідносин не заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, відповідно до правовової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі 910/18560/16, застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Оскільки судом не встановлено наявність порушеного права ОСОБА_1 , на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог, суд не застосовує наслідки спливу строку позовної давності як підставу для відмови у задоволенні позову.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 11, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 15,16, 257, 261, 267-268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задовленні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, про визнання незаконною реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та знесення самочинно збудованого житлового будинку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_5 )

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 )

Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (; м. Вінниця, вул. Театральна, буд. 14)

Повний текст рішення суду складено 09.05.2022 року.

Суддя