Справа № 456/4606/21
Провадження № 2/456/326/2022
РІШЕННЯ

іменем України

03 травня 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

за участю секретаря - Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом згідно якого просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 08.07.2021 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Савуляк Б.Я., після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що 16.10.2013 її батько ОСОБА_3 подарував їй 1/2 частину житлового будинку разом із відповідною частиною належних до нього господарських споруд, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1775 га. надану для обслуговування житлового будинку кадастровий номер :01:009:0092, яка знаходиться на території с. Гірне, Стрийського району, Львівської області. Вказана частина будинку належала її батьку на підставі свідоцтва про право власності виданого Адміністрацією Представника президента України 10.11.1992, реєстраційний № будинку 53, земельна ділянка належала батьку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ-І №001304, виданого Гірненською сільською радою 11.06.1997.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/2 частку житлового будинку разом із відповідною часткою належних до нього господарських споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Підставою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно нотаріусом зазначено, що ця частка житлового будинку належала померлій на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду справа № 2-326 від 12.09.1979 року, зареєстрованого у Стрийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації за № 197. Однак вказаним рішенням суду за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку у АДРЕСА_2 . Гірненською сільською Радою 25.08.1994 проведені обміри/уточнення/земельної ділянки наданої для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_3 , про що складено відповідний акт, відповідно до якого закріплено земельну ділянку 0,17 га. Аналогічні обміри земельної ділянки наданої для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_4 , за її господарством закріплено земельну ділянку 0,26га..

Господарські споруди, на частину яких видано свідоцтво про право на спадщину відповідачці, побудовані на земельній ділянці наданій для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_3 .. Частина цих господарських споруд було побудовано її батьком після

прийняття Народним судом Рішення суду від 12.09.1979. Таким чином вважає, що ОСОБА_4 за життя ніколи не належало право на Ѕ частки господарських споруд, на які видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_4 ..

Видачею свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 , після смерті її матері ОСОБА_4 , на майно яке ніколи не належало спадкодавцю порушує її права. Так набувши право власності на частину господарських споруд, які розміщені на земельній ділянці право власності на яку належить їй, породжує право користування земельною ділянкою на якій ці споруди розташовані. Окрім того, набуття права власності на частину господарських споруд безпідставно позбавить її батька на частину господарських споруд.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, а також заперечення на відповідь на відзив, згідно яких вказала, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує факт належності їй Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , однак заперечує, що їй не належить і не може належати Ѕ частина господарських споруд за даною адресою, при цьому така ставить питання про визнання свідоцтва не частково недійсним, а повністю. Окрім цього, згідно договору дарування позивач отримала у дар від батька тільки Ѕ частину господарських споруд, які йому і належали. Інших доказів, що її батьку належали всі господарські споруди позивач не надала, а твердження про те, що частина господарських споруд побудована її батьком після рішення суду жодними доказами не підтверджена.

Позивач подала відповідь на відзив згідно якого, заперечила факт наявності права у відповідачки на спадкування Ѕ житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 у цілому. Оскільки, відповідно до рішення Народного Суду Стрийського району Львівської області від 12.09.1979 визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться у с. Гірне Стрийського району Львівської області під № 205 за ОСОБА_4 .. Свідоцтво про право на спадщину видано на Ѕ будинку АДРЕСА_1 . Жодних документів про підтвердження що це один і той самий будинок нотаріусом не отримано. Таких доказів не міститься ні у реєстраційній справі, ні у матеріалах селищної ради. Що стосується року побудови господарських споруд, то така інформація міститься у технічному паспорті, копія якого долучена до матеріалів справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 подав письмове пояснення по позовну заяву, згідно якого просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Зокрема в обґрунтування викладених міркувань ствердив, що господарські споруди, на частину яких видано свідоцтво про право на спадщину відповідачці, побудовані на земельній ділянці, наданій для ведення особистого підсобного господарства саме йому. Всі господарські споруди він будував за власні кошти. Під час розгляду справи Народним судом Стрийського району Львівської області ОСОБА_4 дала пояснення, що будувала до спілки тільки житловий будинок, на частину господарських споруд вона не претендувала, та судом не визнано за нею право власності на частину споруджених на той час господарських споруд. Частина господарських споруд була вже побудована після розподілу земельної ділянки між ними.

Третя особа державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. подала письмове пояснення на позовну заяву згідно якої вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .. 24.06.2021 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за № 1147 на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1 звернулась донька померлої ОСОБА_2 .. Згідно довідки № 2812 виданої Стрийським МБТІ 14.11.2013 яка стала підставою внесення відомостей про вказаний будинок у ДРРП і відсканова у розділі відкритому на вказаний обєкт нерухомості, житловий будинок що знаходиться по АДРЕСА_1 має такі характеристики - житловий будинок А-1, деревяно цегляний, складається в цілому з двох кухонь та двох житлових кімнат площею 29,1 кв.м., загальною площею 100,6 кв.м. до якого належать такі господарські споруди: цегляна літня кухня В, цегляний гараж Б, цегляні сараї Д,Е,К, дощаті убиральні З,Л, дощатий навіс Н, цегляні ями вигрібні Ж,М, цементні вимощенняі І,ІІ, колонки (мет труби) к,к1, металеві ворота з хвірткою №1,№5,№6, огороджі (мет. сітка) № 2, №3.

Право власності на будинок зареєстровано по Ѕ за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.11.1992 адміністрацією преставника Президента України та за

ОСОБА_4 на підставі рішення Стрийського міськрайонного суд, справа № 2-326 від 12.09.1979.

На підставі наявної інформації у Державному рєстрі речових прав було видано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку будинку разом з відповідною часткою належних до нього господарських споруд спадкоємцю ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

У зв`язкуз цим вважає, що при видачі свідоцтва про право на спадщину ніяких порушень допущено не було, а тому просила прийняти рішення на розсуд суду.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2021 року головуючим суддею у справі визначено суддю Янів Н.М. /а.с. 19/

На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідача 23.09.2021на адресу суду надійшла відповідь відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області /а.с. 20/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.09.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори, Стадник В.І. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 29.10.2021. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 21/.

29.10.2021 ухвалою суду підготовче засідання відкладено на 16.11.2021 у зв`язку з неявкою сторін./а.с.29/

16.11.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 09.12.2021/а.с.35/.

09.12.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 25.01.2022 /а.с. 70/

25.01.2022 судове засідання відкладено на 17.02.2022/а.с. 83/

17.02.2022 судове засіданні відкладено на 11.03.2022 /а.с.87/

11.03.2022 у судовому засіданні оголошено переву до 01.04.2022/а.с. 98-99/

11.04.2022 судове засідання відкладено на 27.04.2022 /а.с 125/

27.04.2022 судове засідання відкладено на 03.05.2022 /а.с.130/

Розгляд справи по суті відбувся 03.05.2022.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, хоча були незалежним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомили.

Представник позивача адвоката Дмитрович Н.М. у судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила суд такі задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача адковат Волоховський О.І. у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні у зв`язку з їх безпідставністю з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. у судове засідання не з`явилась, подала заяву згідно якої просила проводити розгляд справи без їх участі, самостійних вимог не заявляють, справу просила вирішити на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши відсутність з боку сторін заяв про врегулювання спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних

письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було оглянуто копії матеріалів з інтериризаційної справи відносно будинку по АДРЕСА_1 , зокрема з акту обстеження будинку АДРЕСА_1 від 18.03.1987 складеного старшим техніком Стрийського МБТІ Федусів З.М., встановлено, що вказаний будинок побудований у 1958 р. ОСОБА_6 для свого сина ОСОБА_3 , який закінчував будівництво будинку, а саме оштукатурив будинок ззовні. 20.07.1987 Стрийською районною радою народних депутатів ОСОБА_3 видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 ./а.с.60-61/

У відповідності до акту щодо можливості оформлення права власності на будинок АДРЕСА_3 від 18.03.1987 встановлено, що будинок побудований у 1958 ОСОБА_7 для доньки ОСОБА_8 , яка закінчувала будівництво будинку та проживає у ньому з 1958./а.с.63-64/

Стрийською районною радою народних депутатів ОСОБА_9 видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами у АДРЕСА_3 .

Згідно оціночного акту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , рік побудови 1958, житловий будинок А1 складається з кухні, житлової кімнати, коридору веранди а, підвалу д, веранди а1, до якого належать такі господарські споруди: цегляна літня кухня В, цегляний гараж Б, веранда Г, цегляні сараї Д, Е, дощатий сарай К, дощаті убиральні З,Л, цегляні ями вигрібні Ж,М, цементні вимощення І,ІІ, колонки (мет труби) к,к1, металеві ворота, огорожі (мет. сітка) № 2, №3, колодязь. /а.с.51-54/

У відповідності до копії рішення Народного суду Стрийського району Львівської області від 12.09.1979 у справі № 2-326 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку, за ОСОБА_4 було визнано право власності на Ѕ частину жилого будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 . Вказане рішення зарестровано у Стрийському міжрайонному бюро технічної інвентиризації 10.04.1992 за № 197. /а.с.118/

У відповідності до Розпорядження представника Президента України від 02.12.1992 №516 за ОСОБА_3 визнано право власнсті на 1/2 частину житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 ./а.с.65/

Також судом встановлено, що згідно копій актів обміру /уточнення/ земельної ділянки наданої для ведення особистого підсобного господарства від 25.04.1994 за ОСОБА_3 рахується земельна ділянка площею 0,17 га, а за ОСОБА_4 земельна ділянка площею 0,26 га. у АДРЕСА_3 . /а.с.14-15/

Згідно копії державного акту на право приватної власнсоті на землю серії ЛВ І №001304 від 18.06.1997 ОСОБА_3 на підставі рішення Гірненської сільської ради від 05.04.1994 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1775 га. для обслуговування житлового будинку на території с. Гірне. /а.с. 66/

У відповідності до рішення Гірненської сільської ради від 25.09.2008 №43 «Про затвердження списків власників нерухомого майна» завтерджено списки власників нерухомого майна по АДРЕСА_3 згідно Додатку №1. Так, зокрема в додатку під порядковим номером 361 зазначено власників житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_11 /а.с.11-12/

Судом встановлено, що у відповідності до договору дарування частини будинку та земельної діялнки укладеного 16.10.2013 між ОСОБА_3 (надалі -дарувальник) та ОСОБА_1 (надалі- обдарована), який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори зареєстрованого у реєстрі за № 3680, вбачається, що дарувальник подарував,

а обдарована прийняла в дар: а) Ѕ частину житлового будинку разом із відповідною частиною належних до нього господарських споруд, який знаходиться по АДРЕСА_1 ; б) земельну ділянку площею 0,1775 га :01:009:0092, яка знаходиться на території с. Гірне Гірненської сільської ради Стрийського району Львівської області./а.с.13/

На даний час, право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_1 , 16.10.2013, що стверджується Витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 53, опис обєкта нерухомого майна, дві кухні, дві житлові кімнати, літня кухня В, гараж Б, сарай Д, сарай Е, убиральня З, убиральня Л, навіс Н, яма вигрібна Ж, вимощення І,ІІ, колонки к, колонка к1, яма вигрібна М, ворота з хвірткою №1,№5,№6, огорожі № 2, №3, загальна площа 100,6 кв.м, житлова 29,1 кв.м.. /а.с. 8/

Також згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.10.2013 за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності земельну діялнку площею 0,1775 га кадастровий номер :01:009:0092 у с. Гірне Стрийського району.

Також, судом в судовому засіданні оглянуто у порядку ст. 229 ЦПК України копію спадкової справи №497/2021 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 /а.с.106-123/

У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.08.2008 ОСОБА_4 померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.112/

24.06.2021 у Стрийську державну нотаріальну контору з завою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась донька померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_2 /а.с. 107/

Нотаріусом у відповідності до довідки виданої виконкомом Грабовецько - Дулібської сільської ради № 326 від 06.2021 встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті своєї матері ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживали разом та вели спільне господарство по АДРЕСА_1 ./а.с.117/

08.07.2021 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано у реєстрі за № 1901, згідно якого спадщина на яку видано свідоцтво складається з Ѕ частки житлового будинку разом із відповідною часткою належних до нього господарських споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Житловий будинок А1, деревяно - цегляний, складається вцілому з двох кухонь та двох житлових кімнат площею 29,1 кв.м., загальною площею 100,6 кв.м. до якого належать такі господарські споруди: цегляна літня кухня В, цегляний гараж Б, цегляні сараї Д,Е,К, дощаті убиральні З,Л, дощатий навіс Н, цегляні ями вигрібні Ж, М, цементні вимощенняі І, ІІ, колонки (мет труби) к, к1, металеві ворота з хвірткою №1, №5, №6, огорожі (мет. сітка) № 2, №3.

Вказане свідоцтво про право на спадщину видано на підставі довідки Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентиризації від 14.10.2013 за № 2812, згідно якої житловий будинок, господарські будівліта споруди у АДРЕСА_3 станом на 07.10.2013 має наступні характеристики: житловий будинок а-1, загальна площа 100,6 кв.м., житлова 29,1 кв.м., цегляна літня кухня В, цегляний гараж Б, цегляні сараї Д ,Е, К, дощаті убиральні З,Л, дощатий навіс Н, цегляні ями вигрібні Ж, М, цементні вимощенняі І, ІІ, колонки (мет труби) к, к1, металеві ворота з хвірткою №1, №5, №6, огорожі (мет. сітка) № 2, №3.

З вказаної довідки вбачається, що станом на 31.12.2012 згідно даних технічного архіву Стрйського МБТІ право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано на 1/2 частину за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності видного 10.11.1992 адміністрацією представника Президента України згідно розпорядження № 516 від 30.10.1992, Ѕ частини за ОСОБА_4 на підставі рішення народного суду Стрийського району Львівської області від 12.09.1979 справа № 2-326./а.с.119/

На даний час, а саме 08.07.2021 ОСОБА_2 зареєструвала право вланості на Ѕ частину житлового будинку у АДРЕСА_1 , що стверджується копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власноті /а.с.121/

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 41 Конституції України, закріплює, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пунктом 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва,архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 (далі - Інструкція) визначені об`єкти, що підлягають технічній інвентаризації: багатоквартирні житлові будинки, гуртожитки; одноквартирні (садибні) житлові будинки; багатофункціональні будинки і комплекси; будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо; господарські будівлі (сараї /хліви/, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо); господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо); садові та дачні будинки, гаражі (що не відносяться до господарських: багатоповерхові, підземні, одноповерхові-блокові).

Відповідно до визначення, наведеного в Інструкції будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. На присадибних ділянках, крім житлових будинків, розміщуються допоміжні (господарські) будівлі (сараї, хліви, літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо) та господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо). Присадибна земельна ділянка - земельна ділянка (обмежована, забезпечена виїздом на вулицю, провулок тощо), на якій розміщені житловий будинок, господарські будівлі та споруди, сад, город тощо.

Правовідносини з організації та порядку виконання робіт з технічної інвентаризації (які включають обмірювальні роботи) регламентовані п. 3.1 Інструкції. Так, абз. 2 п. 3.1 Інструкції встановлено, що технічній інвентаризації підлягають об`єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди.

Зокрема, положеннями абз. 3, 5, 10 - 13 п. 3.1. Інструкції передбачено, що під час інвентаризації повинні бути обстежені основні конструктивні елементи будинків.

Поняття домоволодіння наведено в наказі Держкомстат «Про затвердження Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах» від 08.12.2010 N 491, що діяв до 27.05.2016, як житловий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою та належними йому господарськими спорудами та будівлями.

Таким чином, поняття "садиба" є дещо ширшим за своїм змістом, ніж поняття "домоволодіння", оскільки до складу садиби належать не лише житловий будинок і земельна ділянка, на якій він розташований, а й господарсько-побутові будівлі (які забезпечують власника

необхідними для проживання засобами благоустрою, наприклад, сарай, гараж, санвузол та ін.) та комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), а також багаторічні насадження.

Стаття 381 ЦК України дає юридичне визначення садиби як об`єкта права власності, яке є земельною ділянкою разом з розташованими на ній житловим будинком (поняття якого наведено у ст. 380 цього Кодексу), господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Статтею 186 ЦК України дано визначення головної речі і приналежності. Відповідно, річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приналежність не має самостійного значення та за призначенням без головної речі використовуватись не може, у зв`язку з чим є залежною від головної речі і має допоміжний статус. Визначення речі приналежністю визначається її природними властивостями, а також характером відносин, що виникають з приводу господарської призначення речі. І приналежність, і головна річ є фізично самостійними речами, але головна річ має самостійне значення, а приналежність - допоміжне і служить найбільш повному і найкращому використанню головної речі. Головна та приналежна речі утворюють одне ціле, яке передбачає їх використання за єдиним призначенням, а тому вони розглядаються як одна річ. Державній реєстрації підлягає право власності на головну річ, а витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно має містити інформацію про приналежну річ у розділі "опис нерухомого майна".

Так, основним призначенням будинку є забезпечення власника і членів його сім`ї житлом. Відповідно до Будівельних норм і правил жиле приміщення (квартира) повинно складатися з жилої кімнати та інших допоміжних приміщень, а в умовах індивідуального жилого будинку - також інших господарських будівель (до яких, зокрема, відноситься сарай), розташованих на одній земельній ділянці з жилим будинком.

Таким чином, садибу можна визначити як певний цілісний майновий комплекс, покликаний забезпечувати житлові інтереси громадян та ведення ними побутово-господарської діяльності. Правове значення визнання садиби самостійним об`єктом права власності полягає, зокрема, в тому, що в разі відчуження житлового будинку вважатиметься, що відчужується вся садиба, якщо інше прямо не передбачено договором або законом (про що зазначено в ч. 2 ст. 381 ЦК України). Це означає, що в садибі головною річчю є житловий будинок, а інші складові елементи (зокрема господарські будівлі та споруди) є його приналежністю, (постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.07.2016 р.).

Ураховуючи норми ст. ст. 186, 380, 381 ЦК України господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв`язку з чим право власності на такі будівлі як на окремі об`єкти визнаватися не може. Дане твердження міститься у листі Верховного Суду України від 01.07.2013 "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ".

Отже, господарська будівля (сарай), що розташована в межах садиби та призначена безпосередньо для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою (обслуговування житлового будинку), є приналежністю головної речі - житлового будинку.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними; спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них; с падкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Суд враховує, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Згідно з абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач є власницею Ѕ частини житлового будинку разом із відповідною частиною належних до нього господарських споруд, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1775 га. наданої для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:009:0092, яка знаходиться на території с. Гірне, Гірненської сільської ради, Стрийського району, Львівської області.

Відповідач є власницею Ѕ частини житлового будинку разом із відповідною частиною належних до нього господарських споруд, який знаходиться по АДРЕСА_1 , яке виникло у неї на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2021 виданого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., після смерті матері ОСОБА_4 ..

Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на те, що відповідач не має права на спадкування Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 та господарських споруд у цілому, оскільки рішенням Народного Суду Стрийського району Львівської області від 12.09.1979 за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , а свідоцтво про право наспадщину видано на Ѕ частину будинку по АДРЕСА_1 . При цьому жодних документів, які б пітверджували що це один і той самий будинок відповідачем не надано. Окрім цього, господарські споруди на частину яких видано свідоцтво про право на спадщину відповідачці побудовані на земельній ділянці наданій для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_3 , та частина таких господарських будівель була побудована особисто ним за його кошти після прийнятя Народним судом Рішення суду від 12.09.1979.

Водночас, сторона відповідача, заперечуючи повністю проти позову, покликається на те, що згідно договору дарування позивач ОСОБА_12 отримала у дар від батька ОСОБА_3 лише 1/2 частину господарських споруд по АДРЕСА_1 , які йому і належали. Інших доказів, що батькові позивача належали усі господарські споруди, та що значна частина таких була побудована саме після рішення суду, жодними доказами не доведена.

Надаючи оцінку аргументам сторін, суд вважає аргументи сторони позивача помилковими та безпідставними, а аргументи сторони відповідача належним чином обґрунтованими та мотивованими.

Так, суд критично оцінює доводи позивача стосовно того, що рішенням за ОСОБА_4 (спадкодавцем) визнано право власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_2 , а матеріли справи не містять даних про перейменування АДРЕСА_1 .

Такі твердження представника спростовуються рішенням Гірненської сільської ради від 25.09.2008 №43 «Про заствердження списків власників нерухомого майна», яке ухвалене у зв`язку з розбіжністю у нумерації житлових будинків у АДРЕСА_3 і свідоцтвах про право власності, копією довідки виданої виконкомом Грабовецько -Дулібської сільської ради №326 від 06.2021 та довідкою Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 14.10.2013 за № 2812, які містяться також у копії спадкової справи, після смерті ОСОБА_4 ..

Окрім цього, у письмових поясненнях на позовну заяву поданих ОСОБА_3 , такий не заперечив того факту, що ОСОБА_4 будувала до спілки тільки житловий будинок у АДРЕСА_1 , а не господарські споруди.

Також, суд не бере до уваги твердження позивачки про те, що споруди на частину яких видано свідоцтво про право на спадщину відповідачці побудовані на земельній ділянці наданій для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_3 , та що частина таких господарських будівель була побудована особисто ним за його кошти після прийняття Народним судом Рішення суду від 12.09.1979, оскільки такі є голослівними та не підтверджені жодними належними, допустимими та достатніми доказами у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України.

Окрім цього, факт побудови частини господарських споруд після постановлення рішення суду в 1979 року зокрема навіс Н (рік побудови/реконструкції 1994), сарай К рік побудови/реконструкції 1994, не спростовують того факту, що такі господарські споруди входили до спадкової маси після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки на підставі довідки Стрийського МБТІ від 14.10.2013 такі споруди були приналежні до житлового будинку та були одним цілим об`єктом права власності.

Таким чином: цегляна літня кухня В, цегляний гараж Б, цегляні сараї Д,Е,К, дощаті убиральні З, Л, дощатий навіс Н, цегляні ями вигрібні Ж,М, цементні вимощення І,ІІ, колонки (мет труби) к, к1, металеві ворота з хвірткою №1 ,№5, №6, огорожі (мет. Сітка) № 2, №3 є приналежністю житлового будинку у АДРЕСА_1 , не є окремим об`єктом права власності та саме такий опис нерухомого майна був врахований при визнані права власності на Ѕ частину житлового будинку за позивачкою ОСОБА_1 16.10.2013.

На підставі вищевикладеного аналізуючи оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за законом видане 08.07.2021 державним нотаріусом Стрйиської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 , після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 суд вважає його законним, оскільки таке видане уповноваженою особою у відповідності до вимог законодавства, з дотримання встановленого порядку. Доказів протилежного стороною позивача не надано.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що у задоволенні позову позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори, Стадник В.І. про визнання недійсним свідоцтва про право наспадщину слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Щодо судових витрат.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з відмовою у задоволені позовних вимог, слід відмовити і у вимозі про стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право наспадщину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована с. Гірне, Стрийський район, Львівська область.

Повний текст рішення складено 6 травня 2022 року.

Головуючий суддя Н. М. Янів