Справа №210/5719/21 пров. №6/478/6/2022
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2022 року Казанківський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом Первинної профспілкової організації «Територія захисту» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики,

В с т а н о в и в:

27 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання заочного рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом Первинної профспілкової організації «Територія захисту» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики.

Заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2022 року з неї на користь Первинної профспілкової організації «Територія захисту» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» була стягнута заборгованість за договорами позики №9 від 12 жовтня 2020 року та №10 від 23 листопада 2020 року, в сумі 10000 грн та судові витрати, які пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2270 грн.

На підставі виконавчого листа, виданого судом на виконання зазначеного вище заочного рішення, старшим державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 09 травня 2022 року було відкрито виконавче провадження ВП №68929458, та 04 липня 2022 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

У зв`язку з арештом коштів вона позбавлена можливості розпоряджатися тими коштами, які надходять на її банківський рахунок у вигляді заробітної плати, яку вона отримує за місцем своєї роботи на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», інших доходів вона не має, а арешт коштів на банківському рахунку не дозволяє ними користуватися, у зв`язку з чим вона фактично позбавлена засобів для існування та задоволення своїх мінімальних потреб (сплачувати проїзд, придбати продукти харчування, ліки та сплачувати комунальні послуги), а тому просила розстрочення виконання заочного рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2022 року на 6 місяців, затвердивши відповідний графік його виконання.

Заявник (боржник) ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла телефонограма про можливість розгляду справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник (стягувача) Первинна профспілкова організація «Територія захисту» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, проти задоволення заяви не заперечує.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2022 року позовні вимоги Первинної профспілкової організації «Територія захисту» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Первинної профспілкової організації «Територія захисту» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рахунок відшкодування заборгованості за договорами позики №9 від 12 жовтня 2020 року та №10 від 23 листопада 2020 року, 10000 (десять тисяч) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Первинної профспілкової організації «Територія захисту» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» судові витрати, які пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2270 грн. Заочне рішення набрало законної сили 25 березня 2022 року (а.с.57-60, справа №210/5719/21, пров.№2/478/62/2022).

На виконання заочного рішення суду від 22 лютого 2022 року Казанківським районним судом Миколаївської області 14 квітня 2022 року було видано виконавчий лист справа №210/5719/21, пров.№2/478/62/2022.

Постановою старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ярмоленко А.А. від 09 травня 2022 року відкрито виконавче провадження №68929458 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (а.с.5-6).

Відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 04 липня 2022 року, старшим державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ярмоленко А.А., у ВП №68929458 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-8).

Згідно ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною права на суд та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 5 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Розстрочка виконання рішення суду - це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення суд виходить з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для розстрочки виконання рішення суд не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, розстрочка має бути компромісом між заінтересованими сторонами.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 року, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України №15729/07 від 05.07.2012 року суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник (боржник) ОСОБА_1 , як на підставу розстрочення виконання рішення, посилається на скрутне матеріальне становище, яке виникло у зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти, які надходять на її банківський рахунок у вигляді заробітної плати.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

З огляду на вищезазначене, посилання заявника і зазначені нею доводи не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, ОСОБА_1 до суду не надано, тоді як, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Крім того, слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень; припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Таким чином, враховуючи наведене, перевіривши доводи заяви про розстрочення виконання рішення суду, надавши оцінку обставинам, на які посилалося заявник, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочення виконання рішення суду, а тому в задоволенні заяви слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.260, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П о с т а н о в и в:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом Первинної профспілкової організації «Територія захисту» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Дата складення ухвали - 08.08.2022 року.

Суддя І.П. Сябренко