Справа № 569/7416/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу виконаним та дійсним, визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу виконаним та дійсним, визнання права власності на земельну ділянку звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визнати договір купівлі-продажу 27/100 часток земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 1,8276 га, що розташована за адресою Рівненська область м.Рівне, кадастровий номер земельної ділянки :01:054:0119 від 27 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ним, ОСОБА_1 виконаним та дійсним; визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на 27/100 часток земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 1,8276 га, що розташована за адресою Рівненська область м.Рівне, кадастровий номер земельної ділянки :01:054:0119.

В судове засідання відповідач не з`явився. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про доручення до справи заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позову у якій він, зокрема зазначає, що просить суд розглядати дану цивільну справу у відсутності відповідача; позовні вимоги повністю визнає, а щодо задоволення позову не заперечує.

В судове засідання третя особа не з`явилась, однак подала до суду нотаріально посвідчену заяву у якій зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що відповідачу по справі ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 4 грудня 2018 року державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори Ревою Л.Л. та зареєстрованої в реєстрі за №1-754 належить 27/100 часток земельної ділянки загальною площею 1,8276 га (відповідно до заповіту площею 0,5 га), в межах згідно з планом (кадастровий номер :01:054:0119) наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Рівненська область м.Рівне, що належить померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯГ№382571, виданого Рівненською міськрадою 05.03.2007 року на підставі рішень Рівненської міської ради від 13.07.2006 р. №61, від 22.11.2006 р. №378, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №34. Державну реєстрацію земельної ділянки проведено 05.03.2007 р. управлінням Держгеокадастру у м.Рівному. Склад земельних угідь: 1,8276 га рілля.

З дослідженого в судовому засіданні витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54340586 від 04.12.2018 року виданого Другою рівненською державною нотаріальною конторою вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину (номер у Спадковому реєстрі) №63432396, виданому Другою рівненською державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємцем після смерті спадкодавця ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину є ОСОБА_2 ; спадкове майно: категорія майна: нерухоме, назва майна: земельна ділянка; опис майна: площею 1,8276 га, для ведення особистого селянського господарства, Кадастровий номер :01:054:0119, 27/100, Рівненська обл., м.Рівне; дата та час реєстрації 04.12.2018, Друга рівненська державна нотаріальна контора.

27 червня 2020 року між сторонами по справі позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу 27/100 часток земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 1,8276 га, що розташована за адресою Рівненська область м.Рівне, кадастровий номер земельної ділянки :01:054:0119.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні договором купівлі-продажу земельної ділянки, місто Рівне, двадцять сьоме червня 2020 року з якого вбачається що ОСОБА_2 «Продавець» та ОСОБА_1 «Покупець», перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно, без будь-якого примусу, я к фізичного так і морального, повністю розуміючи значення своїх дій, уклали цей договорі про таке:

п.1 Продавець передає, а Покупець приймає у власність належну продавцю 27/100 часток земельної ділянки, загальною площею земельної ділянки 1,8276га, що розташована за адресою: Рівненська область м.Рівне, кадастровий номер земельної ділянки :01:054:0119;

п.2 Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;

п.3 Земельна ділянка, що відчужується належить продавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 грудня 2018 року посвідченого державним нотаріусом Рева Л.Л. Другої Рівненської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-764 та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності згідно витягу індексний №147977863 від 04.12.2018 року.

п.4 Земельна ділянка відчужується без зміни її цільового призначення.

п.5 Продаж вчинено за 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, які покупець передав продавцю, а продавець отримав особисто до підписання цього договору. На час підписання цього договору сторони не мають одна до одної жодних претензій щодо проведення розрахунків.

п.8 Продавець бере на себе зобов`язання щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації даного договору в державному реєстрі правочинів в строк до 31.10.2021 року.

З дослідженої в судовому засіданні розписки від 27.06.2020 року вбачається, що «Розписка, дана мною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 21.01.2004 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, в тім, що я отримав від ОСОБА_1 ідентифікаційний № НОМЕР_3 , що проживає в АДРЕСА_2 , грошові кошти в сумі 100000 (сто тисяч) гривень 00 коп. в рахунок повної оплати за 27/100 часток земельної ділянки загальною площею земельної ділянки 0,8276 га, що розташована за адресою Рівненська область м.Рівне, кадастровий номер земельної ділянки :01:054:0119 відповідно до договору купівлі-продажу від 27.06.2020 року. Кошти отримані в повному обсязі, будь-яких майнових претензій немаю. Розписка написана в присутності ОСОБА_5 мною власноруч. 27.06.2020 року підпис ОСОБА_2 ».

У зв`язку з тим, що на момент укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу не було прийнято спадщину від іншого співвласника ОСОБА_6 , яка володіла на той час 68/100 частин земельної ділянки та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , нотаріально договір купівлі-продажу не складався та ніде не реєструвався.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 квітня 2021 року, посвідченого державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори Ревою Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №1-173 вбачається, що нотаріус посвідчує, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України та відповідно до договору про поділ спадщини, посвідченого Другою рівненською державною нотаріальною конторою 28 квітня 2021 року за реєстровим №1-169, спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , 1955 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який зареєстрований в АДРЕСА_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 68/100 частини земельної ділянки загальною площею 1,8276 га (відповідно до заповіту площею 1,2276 га), кадастровий номер :01:054:0119, розташованої на території м.Рівне, наданої для ведення особистого селянського господарства, що належить померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою рівненською державною нотаріальною конторою 04.12.2018 р. за реєстровим №1-753, зареєстрованого в ДРРП 04.12.2018 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Склад земельних угідь: 1,8276 га рілля.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, після успадкування та реєстрації третьою особою права власності на 68/100 земельної ділянки, він неодноразово звертався до відповідача з питанням про необхідність нотаріального посвідчення та державної реєстрації даного договору в державному реєстрі правочинів. Однак, відповідач у добровільному порядку відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань згідно договору купівлі-продажу посилаючись на відсутність коштів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч.2 ст.219 ЦК України суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, повністю визнаними відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354

ЦПК України, ст.ст.15,16,202,203,205,218-220 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу виконаним та дійсним, визнання права власності на земельну ділянку задоволити.

Визнати договір купівлі-продажу 27/100 часток земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 1,8276 га, що розташована за адресою Рівненська область м.Рівне, кадастровий номер земельної ділянки :01:054:0119 від 27 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконаним та дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 27/100 часток земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 1,8276 га, що розташована за адресою Рівненська область м.Рівне, кадастровий номер земельної ділянки :01:054:0119.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

Третя особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов