Єдиний унікальний номер справи 756/7462/21
Провадження №22-ц/824/7415/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Фтизіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання звільнення незаконним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання звільнення незаконним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила , що з листопада 2002 року була прийнята на роботу до Комунального некомерційного підприємства «Київський міський протитуберкульозний диспансер №1» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а з 05.05.2015 року переведена на посаду старшої медичної сестри диспансерного відділення.

Згодом позивачу стало відомо, що 30.09.2021 року її звільнено за п.4 ст.40 КЗпП у зв`язку з відсутністю на робочому місці.

Позивач вказує, що з її сторони не було порушень трудової дисципліни та вчинення прогулу без поважних причин, натомість мали місце дії по насильницькому захопленню кабінету № 14 за адресою вул. Автозаводська 68 у м. Києві , в якому позивач виконувала свої обов`язки старшої медичної сестри, а також виставлення її в коридор та захоплення особистих речей та речей, що були їй надані як матеріально відповідальній особі. Навіть якщо і відбулася передача майна на 01.04.2021 року, хоча відсутність актів передачі засвідчує інше, прямо суперечать п.3.1. наказу № 196 від 19.03.2021 року. Таким чином, позивач зазначає, що роботодавцем було грубо порушено вимоги чинного законодавства України під час її звільнення, а відтак наказ № 30 від 30.09.2021року про звільнення ОСОБА_1 не може вважатися законним і підлягає скасуванню, з подальшим стягненням на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З урахування заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просила суд скасувати наказ № 30 від 30.09.2021 року про звільнення ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, що становитиме на 04.11.2021 року суму 174 059, 76 грн., моральну шкоду у розмірі : 000,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на надання професійної правової допомоги в розмірі 21 500 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

20.06.2022 року до Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

21.06.2022 року до Київського апеляційного суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що в листопаді 2002 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Комунального некомерційного підприємства «Київський міський протитуберкульозний диспансер №1» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а з 05.05.2015року переведена на посаду старшої медичної сестри диспансерного відділення.

19.03.2021 року Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано наказ «Про закріплення за комунальним некомерційним підприємством «ФТИЗІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) майна комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 19.03.2021 №196. Наказ прийнятий відповідно до ст. 137 Господарського кодексу України, рішення Київської міської ради від 15 грудня 2011 року № 844/7080 «Про впорядкування прийняття майна до комунальної власності територіальної громади міста Києва, передачі його у володіння та користування, передачі до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, закріплення майна на праві господарського відання або оперативного управління», підпункту 6 пункту 5.2 Положення про Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 грудня 2012 року № 2383 (в редакції розпорядження від 07 липня 2020 року № 983), враховуючи листи Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 березня 2021 року № 061-2689/08.02, комунального некомерційного підприємства «Київський міський протитуберкульозний диспансер № 1» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04 березня 2021 року № 061-200.03/113 та від 10 березня 2021 року № 061-200.03/124, комунального некомерційного підприємства «Київська міська туберкульозна лікарня № 1 з диспансерним відділенням» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04 березня 2021 року № 061-200.01/215 та від 05 березня 2021 року № 061- 200.01/235, комунального некомерційного підприємства «Київська міська туберкульозна лікарня № 2» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04 березня 2021 року №061-200.02/195 та від 05 березня 2021 року №061- 200.02/207, комунального некомерційного підприємства «ФТИЗІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04 березня 2021 №061 - 200/441/07 та від 05 березня 2021 року №061-200/452/07. Згідно вище зазначеного Наказу закріплено на праві оперативного управління за комунальним некомерційним підприємством «ФТИЗІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) майно згідно додатку та зобов`язав відповідача передати, а КНП «ФТИЗІАТРІЯ» прийняти це майно. На виконання Наказу, відповідачем були передані КНП «ФТИЗІАТРІЯ» нежитлові будівлі за актами приймання-передачі основних засобів від 19.03.2021. В тому числі була передана нежитлова будівля лікувального корпусу, літ. «А» (підвал площею 167, 0 кв.м., 1 поверх площею 758, 1 кв.м., 2 поверх площею 752, 5 кв.м.), де знаходилось робоче місце позивача. Наказ є чинним, дійсним та виконаний.

01.04.2021 року комісією КНП «ФТИЗІАТРІЯ» здійснено відвідування Оболонського підрозділу КНП «ФТИЗІАТРІЯ», за результатами якого був складений акт відвідування Оболонського підрозділу КНП «ФТИЗІАТРІЯ». Також було прийняте рішення про призначення в. о. завідувача підрозділу, в. о. старшої медичної сестри амбулаторної частини та передану останній лікарських засобів від КНП «ФТИЗІАТРІЯ».

02.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка головної медичної сестри Борейко О.В. про відсутність на робочому місці позивачки, а саме вона прийшла на роботу о 8.00., спілкуватися відмовилась, згодом пішла.

05.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка в.о. ст. інспектора з кадрів Кондрашової В.В. про відсутність на робочому місці позивачки, а саме остання відсутня на робочому місці о 8.00 05.04.2021 року.

05.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка головної медичної сестри Борейко О.В. про відсутність на робочому місці позивачки 05.04.2021 з 8.00 до 15.12.

06.04.2021 року в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.І. листом №061-200.03./162 запрошує позивача прибути на роботу для вирішення питань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

07.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка головної медичної сестри Борейко О.В. про відсутність на робочому місці позивачки, а саме із 05.04.2021 по 07.04.2021 позивачка не з`являється на роботі. Про причини відсутності на роботі вона не попереджала.

09.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка в.о. ст. інспектора з кадрів Кондрашової В.В. про відсутність на робочому місці позивачки 09.04.2021 року.

12.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка головної медичної сестри Борейко О.В. про відсутність на робочому місці позивачки 12.04.2021 з 8.00 до 15.12.

13.04.2021 року за вх.№355 Позивачка листом від 10.04.2021 року повідомила про те, що її незаконно виселили з робочого місця.

13.04.2021 в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.І. листом №061-200.03/179 повідомила позивачку про те, що остання з 02.04.2021 року не відвідує роботу та зобов`язана виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку, трудове законодавство.

16.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М подана доповідна записка в.о. ст. інспектора з кадрів Кондрашової В.В. про відсутність на робочому місці позивачки в період з 12.04.2021 по 16.04.2021 року включно.

19.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка головної медичної сестри Борейко О.В. про відсутність на робочому місці позивачки 19.04.2021 з 8.00 до 15.12.

21.04.2021 року в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.І. листом №061-200.03/ 194 вкотре запрошує позивача прибути на роботу для вирішення питань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

23.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка головної медичної сестри Борейко О.В. про відсутність на робочому місці позивачки в період з 05.04.2021 по 23.04.2021 року.

26.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка в.о. ст. інспектора з кадрів Кондрашової В.В. про відсутність на робочому місці позивачки в період з 05.04.2021 по 26.04.2021 року включно.

26.04.2021 року за вх.№393 лист позивачки від 22.04.2021 року про те, що не нараховується та не виплачена оплата за роботу та її кошти привласнені адміністрацією.

27.04.2021 року за вх.№396 лист позивачки від 22.04.2021 року про те, що її позбавлено кабінету, а тому відсутній прогул.

27.04.2021 виданий наказ від 27.04.2021 року №27 «Про створення комісії для проникнення в кабінети, в яких зберігаються матеріальні цінності та речі ОСОБА_1

27.04.2021 в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.І. листом №061-200.03/205 повідомила позивачку про те, що виданий наказ від 27.04.2021 року №27 «Про створення комісії для проникнення в кабінети, в яких зберігаються матеріальні цінності та речі ОСОБА_1 ». Вимагаємо о 8.00 28.04.2021 року прибути до КНП КМПД №1» для ознайомлення з вказаним наказом та прийняти участь у комісійному проникненні у вказані кабінети.

28.04.2021 року о 8.15 позивачку було ознайомлено з наказом від 27 квітня 2021 року «Про створення комісії для проникнення в кабінети, в яких зберігаються матеріальні цінності та речі ОСОБА_1 ». Від участі в роботі комісії позивачка відмовилась.

28.04.2021 року в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.1. листом №061-200.03/208Х просить позивачку надати письмові пояснення причин неявки на роботу з 05.04.2021 по 27.04.2021 року.

28.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. позивачкою подані пояснення за вх.№403 наступного змісту: «у зв`язку з неправомірними діями в.о. директора Сердюк О.M., які виявились у позбавленні мене робочого місця, без надання робочого місця, мною 02.04.2021 року подана заява про виконання своїх обов`язків за адресою АДРЕСА_2 . З 05.04.2021 року по 27.04.2021 року мені не було надано іншого робочого місця за виключенням того, яке я знайшла за адресою АДРЕСА_3 . Мною не здійснювалося невихід на роботу з 05.04.2021 року по 27.04.2021року (Оскільки я працювала за вказаною адресою.»

29.04.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка в.о. ст. інспектора з кадрів Кондрашової В.В. про те, що позивачка з`явилася на роботі о 8.00 28.04.2021 року, а в 10.00 без будь-яких пояснень покинула роботу і більше на роботі не з`являлась.

06.04.2021 року за вх.№425 на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» позивачкою подана заява від 05.04.2021 року про не нарахування їй заробітної плати.

07.05.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М подана доповідна записка в.о. ст. інспектора з кадрів Кондрашової В.В. про те. що позивачка була відсутня на роботі в період з 05.04.2021 року по 07.05.2021 року.

11.05.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка головної медичної сестри Борейко О.В. про відсутність на робочому місці позивачки 11.05.2021 року.

14.05.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана записка в.о. ст. інспектора з кадрів Кондрашової В.В. про те. що позивачка була відсутня на роботі в період з 11.05.2021 року по 15.05.2021 року.

17.05.2021 року на ім`я в.о. директора «КМПТД №1» Сердюк О.М. подана доповідна записка головної медичної сестри Борейко О.В. про відсутність на робочому місці позивачки 17.05.2021 року.

20.07.2021 року видано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради Київська міська державна адміністрація) «Про внесення змін до складу комісій з організації протитуберкульозних закладів охорони здоров`я, що засновані на комунальній власності територіальної громади міста Києва» №1613. За яким внесені зміни до персонального складу комісії з реорганізації «КМПТД №1 шляхом приєднання до КНП «ФТИЗІАТРІЯ» та внесені до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

02.08.2021 року видано спільний наказ КНП «ФТИЗІАТРІЯ» та КНП «КМПТД №1» Про створення комісії по розслідуванню випадку відсутності старшої медичної сестри диспансерного відділення ОСОБА_1 на робочому місці» №67/3. За яким створюється комісія по проведенню розслідування випадку відсутності старшої медичної сестри диспансерного відділення ОСОБА_1 на робочому місці та встановлюється строк до 30 вересня 2021 року подати голові комісії з реорганізації КНП КМГ1ТД №1» акт комісійної перевірки з відповідними висновками.

В процесі роботи вищезазначеної комісії була опрацьована наведена документація доповідні записки членів комісії та складені відповідні акти.

17.09.2021 року відповідачем направлений лист №061-200/26/04 позивачці з проханням надати письмові пояснення про причини відсутності/неявки на роботуз 28.04.2021 року по дату надання відповіді на цей лист та документи, що підтверджуючі, поважність причин відсутності на роботі.

30.09.2021 року видано наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » №30, відповідно до якого позивачку звільнено 30 вересня 2021 р. за прогул без поважних причин, пункт 4 статті 40 КЗпП України, та наказано виплатити їй грошову компенсацію при звільненні за 15 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи 01.11.2020 02.04.2021 року та 17 календарних днів невикористаної соціальної відпустки за 2021 рік.

30.09.2021 року був здійснений повний розрахунок з позивачкою, а саме перераховані кошти на безготівковий рахунок позивачки в розмірі 10 763 грн. 05 коп. що підтверджується платіжною відомістю від 30.09.2021 року.

30.09.2021 року відповідач також направив позивачці повідомлення про необхідність отримати трудову книжку та надіслав копію наказу про звільнення від 30.09.2021 р. №30.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог та встановлення факту того, що відповідачем було здійснено всі передбачені законом дії для недопущення порушення вимог законодавства і для вручення оформленої трудової книжки звільненому працівнику. За таких умов підстав для задоволення позову суд першої інстанції не вбачав.

Свою незгоду з ухваленим рішенням апелянт обґрунтовувала декількома обставинами:

1. Безпідставністю ненадання оцінки щодо законності чи незаконності передачі майна від одного суб`єкта господарювання Київської міської ради до іншого.

Дані твердження апелянта колегія суддів апеляційного сулу прийняти не може.

Відповідно до ст.. 13 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах позовних вимог, заявлених стороною на підставі доказів, які були подані учасниками справи. Відповідно до ст.. 4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси особи. Позивач не є ні уповноваженою особою на вирішення вищевказаного питання, ні особою, пов`язаною з проведенням такої передачі. Предметом розгляду у даній справі є законність чи незаконність дій відповідача при здійсненні трудових правовідносин з позивачем. За таких умов питання щодо законності та обґрунтованості передачі майна одним суб`єктом господарювання - медичним закладом КМДА іншому суб`єкту господарювання, не входить до предмету розгляду у даній справі та взагалі має вирішуватися у іншому виді судочинства.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

2. Поважність підстав для відсутності позивача на робочому місці.

Не може погодитися колегія суддів апеляційного суду і з твердженням апелянта, щодо поважності підстав для відсутності на робочому місці.

В ході розгляду справи судом було детально встановлено факт відсутності позивача на робочому місці в спірний період та фактичне невиконання нею в цей час трудових функцій. Не заперечував фактично цього і представник відповідача як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції. При цьому в якості обґрунтування невиходу позивача на роботу вона зазначала про незаконну з її точки зору, без дотримання відповідної процедури, зміну роботодавцем її істотних умов праці.

З аналізу позиції позивача вбачається, що ним невірно трактується поняття зміна істотних умов праці у зв`язку з рішенням адміністрації про передання кабінету, який вона займала до цього, іншій особі.

У відповідності до положень ч. 1 ст.. 32 КЗпП переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст.. 32 КЗпП не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або обладнанні у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Зважаючи на вказані норми, ті обставини, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги і вважала зміною істотних умов праці, по своїй суті є переміщенням працівника на тому ж підприємстві, установі, організації, і не має бути попередньо погоджене з ним. При цьому незгода працівника з переміщенням на інше робоче місце не має такого правового наслідку як право такого невиходу на роботу, яке б не повинно було б кваліфікуватися як вчинення прогулу.

Вчинення прогулу має наслідки як відсутність обов`язку роботодавця оплачувати дні прогулу, так і право роботодавця на припинення трудових відносин з таким працівником. Законність і обґрунтованість дій відповідача з цього приводу були предметом ретельного розгляду судом першої інстанції, з висновками якого з цього приводу в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд переглядає справу в межах доводів і вимог апеляційної скарги. Чинним процесуальним законодавством передбачені випадки, коли апеляційний суд може вийти за межі доводів апеляційної скарги, в той же час, наявність таких випадків у даній справі не вбачається. За таких умов, колегія суддів апеляційного суду здійснює розгляд в межах тих доводів, в яких апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу.

Окремою частиною доводів апелянта щодо необґрунтованості з його точки зору оскаржуваного рішення є його твердження про неналежне вирішення судом першої інстанції питання щодо витрат позивача на правничу допомогу. Як вбачається з його позиції з цього приводу, позивач вважає, що у разі встановлення факту понесення витрат сторони на правову допомогу та їх обґрунтованості, на іншу сторону по справі покладається обов`язок їх відшкодування незалежно від результатів розгляду справи по суті.

Така позиція апелянта не ґрунтується на нормах процесуального закону.

Відповідно до положень ст.. 133 ЦПК України витрати сторони на правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повній мірі, відповідно до положень процесуального закону він відмовив і у стягненні витрат на правничу допомогу.

Вказані висновки суду в повній мірі відповідають вимогам процесуального законодавства. За таких умов вимоги апеляційної скарги в цій частині також не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько