КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 824/47/22 Суддя - доповідач : Коцюрба О.П.
Номер провадження: 22-ск/824/30/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коцюрби О.П., при секретарі - Качалабі О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали справи за заявою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «ЦЕНТРАЛІЗОВАНІ ЗАКУПІВЛІ» (Україна) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі № 156/2021 за позовом BRV Tride s.r.o. (Словацька Республіка) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «ЦЕНТРАЛІЗОВАНІ ЗАКУПІВЛІ» (Україна) про стягнення 58 872,80 євро, у тому числі: 58 278,84 євро - заборгованості, 593,96 євро - трьох процентів річних та витрат по сплаті арбітражного збору, а також витрат на правову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) від 20 грудня 2021 року у справі № 156/2021 стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна) (далі - ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», відповідач, заявник) на користь BRV Tride s.r.o. (Словацька Республіка) 58 287,84 євро - заборгованості, 847,84 євро - трьох процентів річних, нарахованих за період з 27 травня 2021 року по 19 листопада 2021 року, 4 218,45 євро - на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору; 3 000,00 євро - на оплату послуг представників, а разом - 66 345,13 євро, а також три проценти річних, що нараховуються на неоплачену суму заборгованості кожного дня, починаючи з 20 листопада 2021 року, до моменту сплати заборгованості у повному обсязі за такою формулою: сума заборгованості х 3% : на кількість днів у відповідному році (365/366) х на кількість днів прострочення. Відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення трьох процентів річних у сумі 402,35 євро у зв`язку з її необґрунтованістю з покладенням на позивача арбітражного збору у сумі 28,88 євро.

Не погодившись із вказаним рішенням, 26 травня 2022 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «ЦЕНТРАЛІЗОВАНІ ЗАКУПІВЛІ» (Україна) подало заяву про скасування вказаного рішення міжнародного комерційного арбітражу в порядку статті 454 ЦПК України.

Доводи заяви обґрунтовані тим, що підставою для скасування рішення МКАС є те, що спір стосується виконання контракту про публічні закупівлі та не може бути переданий на розгляд міжнародного комерційного арбітражу.

Заявник вважає, що рішення міжнародного арбітражного суду суперечить публічному порядку України та його виконання загрожує безпеці та економіці країни, через те, що відповідач у справі є підприємством державного сектору економіки, що має стратегічне значення; позивач не надав документи для банку, через це оплата за контрактом не пройшла фінансовий моніторинг, також, відповідач не несе відповідальності за порушення зобов`язань, оскільки воно сталося не з його вини.

Посилаючись на вказані обставини, Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «ЦЕНТРАЛІЗОВАНІ ЗАКУПІВЛІ» (Україна) просило суд скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі № 156/2021.

У запереченнях на заяву, представник BRV Tride s.r.o. (Словацька Республіка) - адвокат Іваненко М.А. проти доводів заяви ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, просив суд відмовити у задоволенні заяви.

Розглянувши справу за наявними в ній доказами, заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 4 ст. 454 ЦПК України, рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України.

Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» (далі - Закон), з питань, що регулюються цим законом ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено у цьому Законі.

Частиною 1 ст. 34 зазначеного Закону визначено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з п. 2 та 3 цієї статті.

В ст. 459 ЦПК України вказано, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або суд визначить, що: відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України. Скасування судом рішення міжнародного комерційного арбітражу не позбавляє сторони права повторно звернутися до міжнародного комерційного арбітражу, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості, місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону, питання про компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у кожній конкретній справі вирішує склад Арбітражного суду, який розглядає спір.

За положеннями статті 7 цього Закону, Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України має право розглядати спори за наявності письмової угоди сторін про передачу спору, що виник між ними або може виникнути в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні, на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Згідно п. 1 ст. 7 вищевказаного Закону арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні.

Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України надійшла позовна заява BRV Tride s.r.o. (Словацька Республіка) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «ЦЕНТРАЛІЗОВАНІ ЗАКУПІВЛІ» (Україна) про стягнення 58 872,80 євро, у тому числі: 58 278,84 євро - заборгованості, 593,96 євро - трьох процентів річних та витрат по сплаті арбітражного збору, а також витрат на правову допомогу.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі № 156/2021 стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна) на користь BRV Tride s.r.o. (Словацька Республіка) 58 287,84 євро - заборгованості, 847,84 євро - трьох процентів річних, нарахованих за період з 27 травня 2021 року по 19 листопада 2021 року, 4 218,45 євро - на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору; 3 000,00 євро - на оплату послуг представників, а разом - 66 345,13 євро, а також три проценти річних, що нараховуються на неоплачену суму заборгованості кожного дня, починаючи з 20 листопада 2021 року, до моменту сплати заборгованості у повному обсязі за такою формулою: сума заборгованості х 3% : на кількість днів у відповідному році (365/366) х на кількість днів прострочення. Відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення трьох процентів річних у сумі 402,35 євро у зв`язку з її необґрунтованістю з покладенням на позивача арбітражного збору у сумі 28,88 євро.

Приписами ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та ст. 4 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України встановлено, що вказаний суд приймає до розгляду спори за наявності письмової угоди між сторонами про передачу йому на вирішення всіх або визначених спорів, які виникли або можуть виникнути між сторонами у зв`язку із будь-якими конкретними правовідносинами незалежно від того, мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в договорі або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається у письмовій формі. Угода вважається укладеною у письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, яка міститься у них, доступна для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу, факсу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, а також шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, у яких одна із сторін стверджує про наявність арбітражної угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання у договорі на документ, який містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що договір укладено у письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною договору.

Статтею 2 ч. 2 Регламенту МКАС передбачено що, якщо сторони домовилися про передачу спору в МКАС, вони ipso facto вважаються такими, що погодилися в письмовому вигляді на застосування Регламенту МКАС.

Зазначені норми Закону та Регламенту не передбачають обов`язкового включення до арбітражної угоди чіткого переліку спорів, які віднесені до компетенції арбітражного суду, їх характеру, предмету розгляду арбітражем, місцезнаходження арбітражу, місце проведення ним засідань і склад арбітрів.

При цьому, формулювання «всіх або певних спорів», яке міститься в ч. 1 ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» і в ст. 2 Регламенту МКАС при ТПП України, затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України № 18 (1) від 17 квітня 2007 року, передбачають вказівку в арбітражній угоді переліку спорів, які передаються сторонами до арбітражу, лише в разі, якщо сторонами прийнято рішення про передачу до арбітражу не всіх, а тільки певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами.

Правовою підставою для розгляду даного спору в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України є арбітражне застереження, що міститься в розділі ІХ контракту від 25 вересня 2020 року № 53-129-01-20-02173, згідно з якою:

«IX. ВИРІШЕННЯ СПОРІВ

9.1. У випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом переговорів та взаємних консультацій.

9.2. Усі неврегульовані за Контрактом спори передаються заінтересованою Стороною на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у відповідності до Регламенту даного суду з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору. Місцезнаходження арбітражного суду - м. Київ, Україна. Право, що підлягає застосуванню - матеріальне право України.

9.3. Мова діловодства та арбітражного судочинства - українська.

9.4. Рішення арбітражного суду є остаточним та обов`язковим для виконання Сторонами Контракту».

Пунктом 2 Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України, що є Додатком № 1 до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», визначено можливість передачі на вирішення МКАС при ТПП України за згодою сторін спорів з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоекономічних і інших видів економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї зі сторін спору знаходиться за кордоном.

Таким чином, арбітражна угода, укладена позивачем і відповідачем у формі арбітражного застереження, що міститься в розділі ІХ контракту від 25 вересня 2020 року № 53-129-01-20-02173, містить вказівку про передачу в Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України всіх спорів і розбіжностей, які можуть виникнути з контракту від 25 вересня 2020 року № 53-129-01-20-02173, що виключає необхідність конкретизації спорів, що віднесені до компетенції арбітражного суду.

Необгрунтованими також є посилання заявника на те, що спір стосується виконання контракту про публічні закупівлі та не може бути переданий на розгляд міжнародного комерційного арбітражу з огляду на наступне.

При розмежуванні цивільно-правових (приватно-правових) та публічно-правових аспектів спорів визначальним є характер правовідносин між сторонами, якими у першому випадку є рівноправність сторін договору та їх статусу у таких відносинах, а в іншому - наявність в однієї із сторін договору публічних відповідних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Ці особливості випливають з мети Закону, якою є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

За змістом Закону України «Про публічні закупівлі» публічно-правовими є відносини з державного регулювання, контролю у сфері закупівель та громадського контролю, визначення загальних умов здійснення закупівель, їх видів, порядку проведення закупівель та процедур торгів, переговорних процедур, звітності про результати проведення закупівлі тощо.

Згідно з частиною другої статті 22 ГПК України цивільно-правові аспекти спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Отже, на відміну від спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті, які мають публічно-правові аспекти і які підлягають розгляду лише у порядку господарського судочинства, цивільно-правові аспекти таких спорів можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Застосований законодавцем термін «цивільно-правові аспекти спорів» за своїм смисловим значенням та переслідуваною законодавцем метою по суті є різновидом саме цивільно-правового спору, який у спірному випадку виник на стадії виконання стороною договірного обов`язку зі сплати коштів за надані послуги.

Питання правових наслідків порушення зобов`язання, відповідальності за порушення зобов`язання врегульовані главою 51 розділу 1 книги п`ятої Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За своєю правовою природою спір, який переданий сторонами у цій справі на вирішення МКАС при ТПП України, є саме цивільно-правовим спором, оскільки стосується виконання укладеного цивільно-правового договору, а не виконання договору про закупівлі у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі».

Подібний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 824/235/2018 та від 23 вересня 2021 року у справі № 824/72/21.

Щодо доводів заявника про порушення рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року публічного порядку України суд дійшов наступних висновків.

Застереження про порушення публічного порядку як підстава для скасування арбітражного рішення, є своєрідним механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього. Застереження про публічний порядок у міжнародному праві не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави.

Під публічним порядком необхідно розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів.

Частиною першою статті 47 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що право, що застосовується до договору згідно з положеннями цього розділу, охоплює дійсність договору, тлумачення договору, права та обов`язки сторін, виконання договору, наслідки невиконання або неналежного виконання договору, припинення договору, наслідки недійсності договору, відступлення права вимоги та переведення боргу згідно з договором.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

З огляду на зазначене, рішенням МКАС при ТПП України від 20 грудня 2021 року було вирішено питання стягнення з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на користь BRV Tride s.r.o. (Словацька Республіка) грошових коштів у зв`язку з невиконанням умов договору, підписаного та погодженого сторонами, який є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався, є обов`язковим для сторін.

Рішення міжнародного комерційного арбітражу не створює для боржника обов`язку сплатити за щось протизаконне чи аморальне, не свідчить про порушення бюджетного законодавства. За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 р. у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні від 17 травня 2005 р. по справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Статтею першою Конституції України проголошено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 129 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, а відповідно і складовою публічного порядку.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено обов`язковість арбітражного рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 19, 129 Конституції України та ч. 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня2021 року у справі № 156/2021 є таким, що відповідає публічному порядку України.

Посилання заявника на те, що відповідач у справі є підприємством державного сектору економіки, що має стратегічне значення не може бути підставою для скасування арбітражного рішення та звільнення відповідача від обов`язку виконувати зобов`язання за договором.

Не можуть бути враховані судом також доводи заяви про те, що позивач не надав документи для банку, через це оплата за контрактом не пройшла фінансовий моніторинг, також, відповідач не несе відповідальності за порушення зобов`язань, оскільки воно сталося не з його вини, оскільки вони стосуються перегляду арбітражного рішення по суті спору, що за правилами ст. 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» не допускається.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України першої інстанції, заява не містить.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 460 ЦПК України за наслідками розгляду справи про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

В ухвалі суду мають бути також зазначені:

1) відомості про рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, що оскаржується (оспорюється), місце його прийняття;

2) найменування і склад третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, що прийняв рішення, яке оскаржується;

3) імена (найменування) сторін третейського (арбітражного) спору;

4) вказівка про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу повністю або частково чи про відмову в задоволенні вимог заявника повністю або частково.

Враховуючи те, що доводи заяви ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «ЦЕНТРАЛІЗОВАНІ ЗАКУПІВЛІ» (Україна) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі № 156/2021 є необґрунтованими, підстав, передбачених законом, для скасування даного рішення арбітражного суду судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд, як суд першої інстанції, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «ЦЕНТРАЛІЗОВАНІ ЗАКУПІВЛІ» (Україна) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі № 156/2021.

Керуючись ст.ст. 457, 459, 460 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «ЦЕНТРАЛІЗОВАНІ ЗАКУПІВЛІ» (Україна) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі № 156/2021 за позовом BRV Tride s.r.o. (Словацька Республіка) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «ЦЕНТРАЛІЗОВАНІ ЗАКУПІВЛІ» (Україна) про стягнення 58 872,80 євро, у тому числі: 58 278,84 євро - заборгованості, 593,96 євро - трьох процентів річних та витрат по сплаті арбітражного збору, а також витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.П. Коцюрба