РІШЕННЯ

Іменем України

29.07.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинському Т.-Р.А.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства акціонерної страхової компанії «Універсальна» до ОСОБА_1 , про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 71 897,66 грн. та суму понесених витрат на оплату судового збору.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 13.05.2016 року о 22 год. 40 хв. в м. Львові по вул. Вінниця в сторону вул. Ковча, керуючи автомобілем «Камаз 53212» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював буксирування транспортного засобу «Вольво F10» д.н.з. НОМЕР_2 водій якого ОСОБА_2 з технічно несправним зчіпним пристроєм мосткого зчеплення, а також фактично маса буксируваного транспортного засобу з несправною гальмівною системою перевищує половину фактичної маси транспортного засобу, що буксирує, в результаті чого автомобіль «Вольво F10» д.н.з. НОМЕР_2 скоїв наїзд на перешкоду (три електричні опори та два гаражі в КООП «Варшавський»), які було пошкоджено. Автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями порушив п. 23.1; 23.10а ПДР за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 14.07.2016 року у справі №465/2998/16-п ОСОБА_1 визнано ОСОБА_1 винним у вищевказаному ДТП.

Розглянувши заяву ЛКП «Львівсвітло», на балансі якого перебували електричні опори та проводи, які були пошкоджені внаслідок ДТП, страхова компанія прийняла рішення про визнання події страховим випадком.

Розмір заподіяної шкоди склав 38 695, 16 грн., який був виплачений ЛКП «Львівсвітло» що підтверджується платіжним дорученням №110467 від 30.09.2016 р.

Розглянувши заяву потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , співвласників гаража, який було пошкоджено внаслідок ДТП, страховою компанією прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплачену суму збитків у розмірі 33 712,5 , що підтверджується платіжними дорученнями №115331 від 26.12.2016 р. та №115352 від 26.12.2016 р.

Оскільки вищевказане ДТП трапилося із вини відповідача, а саме у наслідок незабезпечення належного технічного стану та обладнання транспортного засобу, просить позов задоволити.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.10.2018 року заявлені позовні вимоги позивача задоволені повністю.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.01.2020 року вищевказане рішення в даній справі скасовано та призначено розгляд справи.

18 лютого 2018 року на адресу суду поступив відзив, який мотивований тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та в постанові Франківського районного суду м. Львова від 14.07.2016 року позивача визнали винним за не виконання вимог п.п. 23.1, 23.10.а ПДР.

Так, відповідач вважає, що він не повинен відшкодовувати кошти за завдані збитки, оскільки його не було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання вимог п. 2 3.а ПДР.

На підставі вищевикладеного, просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його уачсті. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити.

В судове засідання відповідач не з`явився, однак від останнього на адресу суду поступила заява про розгляд справи без його участі. Щодо заявлених позовних вимог просять відмовити в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 25.01.2016 року Приватного акціонерного товариства акціонерної страхової компанії «Універсальна» уклала Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за Полісом №АЕ/6925948.

Страхувальником за Полісом виступає ОСОБА_1 , об`єкт страхування автомобіль марки «Камаз 53212» д.н.з. НОМЕР_1 .

13.05.2016 року о 22 год. 40 хв. в м. Львові по вул. Вінниця в сторону вул. Ковча, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Камаз 53212» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював буксирування транспортного засобу «Вольво F10» д.н.з. НОМЕР_2 водій якого ОСОБА_2 з технічно несправним зчіпним пристроєм мосткого зчеплення, а також фактично маса буксируваного транспортного засобу з несправною гальмівною системою перевищує половину фактичної маси транспортного засобу, що буксирує, в результаті чого автомобіль «Вольво F10» д.н.з. НОМЕР_2 скоїв наїзд на перешкоду (три електричні опори та два гаражі в КООП «Варшавський»), які було пошкоджено. Автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями порушив п. 23.1; 23.10а ПДР за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 14.07.2016 року у справі №465/2998/16-п ОСОБА_1 визнано ОСОБА_1 винним у вищевказаному ДТП.

Відповідач зазначає про те, що його не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.3.а. ПДР, а тому він не повинен відшкодовувати завдані збитки.

Однак, суд не погоджується із таким твердженням відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.3.а ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектацію транспортного засобу, правелтність розміщення і кріплення вантажу.

Відповідно до п. 23.1 ПДР, буксирування повинно виконуватися механічним транспортним засобом без причепа і з технічно справними зчіпними пристроями як у буксированого транспортного засобу, так і у транспортного засобу, що буксирує.

Запускання двигуна із застосуванням жорсткого або гнучкого зчеплення повинно виконуватися згідно з вимогами цього розділу.

Дозволяється буксирування одного механічного транспортного засобу лише з одним причепом.

Відповідно до п. 23.10.а ПДР, буксирування забороняється якщо фактична маса буксированого транспортного засобу з несправною гальмовою системою (або за її відсутності) перевищує половину фактичної маси транспортного засобу, що буксирує.

Крім того, суд зазначає про те, що у відповідності до п.1.3. ПДР, учасник дорожнього руху зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливим.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, суд звертає увагу на те, що п. 23.1 ПДР включає в себе перевірку т/з, а тому підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання п. 2.3.а ПДР не має.

ПАТ СК «Універсальна було виплачено ЛКП «Львівсвітло» розмір заподіяної шкоди в сумі 38 695, 16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №110467 від 30.09.2016 р.

Крім того, ПАТ СК «Універсальна було виплачено ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розмір заподіяної шкоди, що склав у сумі 33 712,5 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №115331 від 26.12.2016 р. та №115352 від 26.12.2016 р.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи».

Відповідно до ст. 1166 ЦК України: «Майнова шкода, завдана неправомірними порушеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала».

Згідно з ст. 1187 ЦК України: «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано в наслідок непереборної сили або умислу потерпілого».

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, нанесену з вини іншої особи. має право регресу до винної особи в розмірі понесених витрат по виплач відшкодування.

Відповідно до пп. «г» п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової діяльності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченою транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, якій виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення.

Суд також приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати, в склад яких входять сплачений судовий збір, понесені судові витрати підтверджено квитанцією, яка знаходяться в матеріалах справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст 12,13,81,141,223,247,263,265,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства акціонерної страхової компанії «Універсальна» до ОСОБА_1 , про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування,- задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 71 897,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Л. Українки, 9.

Відповідач: ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Ванівський Ю.М.