Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3365/21
Провадження № 2/935/209/22
РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., із секретарем - Бех І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є власником житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 05.03.2002 року. За вказаною адресою зареєстрована дружина позивача ОСОБА_2 , з якою позивач розлучився 04.02.2019 року. Після розірванню шлюбу ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою, та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний факт створює перешкоди в користуванні належним позивачу майном, тому просить визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Василевська О.А. направила до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явиласяухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримала 13.07.2022 року, про що свідчить відмітка працівника пошти в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відзив станом на день розгляду справи до суду не надходив.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 05.03.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори Мошковською З.І., реєстровий запис №1-497, власником житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, площею 0,4967, що за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

Рішеням Коростишівського районного суду Житомирської області від 04.02.2019 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідно до акта депутата Харитонівської сільської ради Носка Л.О. від 02.11.2021 року, встановлено, що будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована, але не проживає з 05.02.2019 року.

Довідкою №298 від 24.11.2021 виданою старостою Шахворостівського старостинського округу Харитонівської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_3 , встановлено, що станом на 24.11.2021 року в будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає у вищевказаному житлі понад встановленні законом строки, житлом не користується, правові підстави для користування вказаним житлом припинилися, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 405 ЦК України, 150 Житлового кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО