Справа 675/658/21
№ 2/688/32/22
Рішення

іменем України

21 липня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Яцишиної В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів за договорами позики,

встановив:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за договорами позики, посилаючись на те, що 12 червня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги), відповідно до п. 1.1. якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути її у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 1.2. договору позики визначено, що поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів передана позичальнику на визначений строк відповідно до даного договору для поповнення статутного капіталу ПП «Експрес».

Відповідно до п. 2.1. договору позики, поворотна фінансова допомога надається позикодавцем для позичальника в сумі 1 800 650 грн.

Відповідно до п. 2.3. договору позики, підписанням даного договору, позичальник підтверджує отримання від позикодавця поворотної фінансової допомоги в розмірі вказаному в п. 2.1. цього договору.

Крім того, факт передачі позикодавцем зазначеної в договорі суми засвідчується розпискою позичальника від 12 червня 2011 року, яка підписана останнім та засвідчена підписом свідка.

Умовами пункту 2.4. договору позики визначено, що кошти залучені від позикодавця, як поворотна фінансова допомога, повертаються в строк до 31 грудня 2016 року. Додатковою угодою №1 від 30.12.2016 до договору позики, сторони встановили строк повернення коштів до 31 січня 2019 року, а додатковою угодою № 2 від 20.01.2019 до 31.12.2020р.

Однак в зазначений термін і до теперішнього часу позичальник свого зобов`язання в повному обсязі не виконав, що відповідно до пункту 2.6. договору позики, підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки ОСОБА_4 від 12 червня 2011 року.

Крім того, 01 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги), відповідно до п. 1.1. якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути її у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 1.2. договору позики визначено, що поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів передана позичальнику на визначений строк відповідно до даного договору для поповнення статутного капіталу ПП «Експрес».

Відповідно до п. 2.1. договору позики, поворотна фінансова допомога надається позикодавцем для позичальника в сумі 205 000 грн.

Відповідно до п. 2.3. договору позики, підписанням даного договору, позичальник підтверджує отримання від позикодавця поворотної фінансової допомоги в розмірі вказаному в п. 2.1. цього договору.

Крім того, факт передачі позикодавцем зазначеної в договорі суми засвідчується розпискою позичальника від 01 жовтня 2011 року, яка підписана останнім та засвідчена підписом свідка.

Умовами пункту 2.4. договору позики визначено, що кошти залучені від позикодавця, як поворотна фінансова допомога, повертаються в строк до 31 грудня 2016 року. Додатковою угодою №1 від 30.12.2016 до договору позики, сторони встановили строк повернення коштів до 31 січня 2019 року, а додатковою угодою №2 від 20.01.2019 до 31.12.2020р.

Однак в зазначений термін і до теперішнього часу позичальник свого зобов`язання в повному обсязі не виконав, що відповідно до пункту 2.6. договору позики, підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки ОСОБА_4 від 01 жовтня 2011 року.

25 березня 2021 року між позикодавцем та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №25-03/МК, відповідно до умов якого позикодавець відступив на користь ОСОБА_7 право вимоги за договором позики (поворотної фінансової допомоги) від 12.06.2021 на суму 1 800 650 грн, та право вимоги за договором позики (поворотної фінансової допомоги) від 01.10.2021 на суму 205 000 грн, укладених між ОСОБА_4 і первісним кредитором, а новий кредитор на умовах цього договору приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором.

За умовами договору про відступлення права вимоги (цесії) від 25.03.2021 від первісного кредитора переходять до нового кредитора усі права та обов`язки первісного кредитора, що виникли з основного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення даного договору.

Відповідно до п. 1.3. договору цесії новий кредитор набуває права вимоги у повному обсязі, з моменту підписання даного договору.

На виконання умов договору цесії позивач повідомив боржника про укладення договору цесії шляхом надсилання 30.03.2021 на адресу ОСОБА_4 повідомлення та копії договору цесії.

Вищенаведене свідчить, що у позивача наявне право вимагати від відповідачів сплати заборгованості, що виникла на підставі договорів позики у повному обсязі.

В період отримання позики, ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 . Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 65 СК України, відповідно до якої при укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, слід вважати, що укладення договорів позики відбулося зі згоди другого подружжя в інтересах сім`ї та отриманні кошти витрачені на потреби сім`ї.

Враховуючи те, що грошові кошти надані ОСОБА_4 в період перебування у шлюбі з ОСОБА_5 , остання відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу та відсотків, а тому позивач вважає за необхідне стягнути зазначену заборгованість солідарно з обох відповідачів.

Пунктом 3.2. договорів позики від 12.06.2011 та від 01.10.2011 визначено, що за порушення строків повернення позики, позикодавець має право нараховувати позичальнику неустойку у розмірі 0,01% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Пеня за порушення строків повернення позики у період з 01.01.2021 по 12.04.2021 (102 дні прострочення) становить 20 457,63 грн. Розмір трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за цей же період становить 16814,49 грн. Інфляційні збитки за січень-лютий 2021 року - 46129,95 грн.

На підставі викладеного, просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договорами позики від 12.06.2011 року, 01.10.2011 року у сумі 2 005 650 грн, а також 20 457,63 грн пені, 3% річних в сумі 16814,49 грн, 46129,95 грн інфляційних витрат, а всього 2089052 (два мільйони вісімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят дві) грн. 07 коп.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав, посилаючись на те, що рішення суду про поділ майна подружжя не має преюдиційного значення у даній справі, оскільки в ній не брав участь ОСОБА_3 . Отже, всі обставини, на які позивач посилається у позовній заяві мають бути доведені ним належними і допустимими доказами. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_4 позичав кошти в інтересах сім`ї та що вони були використані в інтересах сім`ї. Відсутні докази того, що ОСОБА_4 поповнив статутний капітал ПП «Експрес» саме за позичені кошти. Тобто, позивач не довів, що позичені кошти витрачені в інтересах сім`ї. Сам по собі факт зазначення в розписці про ціль позики, не свідчить про те, що позика була витрачена на поповнення статутного капіталу та про обізнаність ОСОБА_5 про існування такої позики. Довідка, складена директором ПП «Експрес» щодо періоду внесення цих коштів до статутного капіталу, не підтверджує вказаних обставин та не є первинним бухгалтерським документом. Саме по собі визнання позову відповідачем ОСОБА_4 не є підставою для задоволення позову, оскільки інший відповідач вказані обставини заперечує. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 у відзиві на позов зазначив, що позов визнає. 12 червня 2011 року ОСОБА_8 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_5 , уклав з ОСОБА_6 договір позики (поворотної фінансової допомоги), відповідно до якого ОСОБА_6 передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1800650 грн для поповнення статутного капіталу ПП «Експрес», зі строком повернення позики до 31.12.2016 року. ОСОБА_8 позику не повернув. Сторони досягли згоди продовжити строк повернення позики до 31 грудня 2020 року, про що підписали додаткову угоду №2 від 20.01.2019. 01 жовтня 2011 року ОСОБА_8 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_5 , уклав з ОСОБА_6 договір позики (поворотної фінансової допомоги), відповідно до якого ОСОБА_6 передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 205 000 грн для поповнення статутного капіталу ПП «Експрес», зі строком повернення позики до 31.12.2016 року. ОСОБА_8 позику не повернув. Сторони досягли згоди продовжити строк повернення позики до 31 грудня 2020 року, про що підписали додаткову угоду №2 від 20.01.2019. ОСОБА_8 не виконав свої зобов`язання з повернення позики, а домовленості щодо продовження строку повернення позики чи добровільного врегулювання спору не досягнуто. ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_7 повідомлення про відступлення ОСОБА_6 на його користь права вимоги до ОСОБА_10 за договором позики від 12.06.2011 та за договором позики від 01.10.2011.

Внески до статутного капіталу ПП «Експрес», засновником якого є ОСОБА_8 , були предметом поділу у справі №675/347/18.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2020 року, яке в частині стягнення компенсації Ѕ частки внеску ОСОБА_10 до статутного капіталу ПП «Експрес», залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, встановлено обставини, які згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не потребують доказування. Так, судом встановлено, що з 21 січня 1988 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2018 року. Внески до статутного капіталу ПП «Експрес» в сумі 2 005 650 грн, які зроблені ОСОБА_11 за отримані в позику кошти визнано спільною сумісною власністю подружжя, вартість яких враховано під час визначення розміру компенсації, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_5 замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно.

Оскільки отримані в позику від ОСОБА_6 кошти в сумі 2 005 650 грн, використано в інтересах сім`ї, а саме на поповнення статутного капіталу ПП «Експрес», що встановлено рішеннями, які набрали законної сили у справі №675/347/18, договори позики від 12.06.2011 та від 01.10.2011 також укладено ОСОБА_11 в інтересах сім`ї, і, враховуючи, що з ОСОБА_4 стягується компенсація вартості спільного майна на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 повинні відповідати за зобов`язаннями згідно договорів позики від 12.06.2011 та від 01.10.2011 солідарно. Просив позов задовольнити повністю.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28.07.2021 справа прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.09.2021 року. Ухвалою суду від 03.09.2021 за клопотанням представника відповідача витребувані докази та підготовче судове засідання відкладено на 05.10.2021. 20.09.2021 до суду надійшли витребувані докази. За клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 27.10.2021. Ухвалою суду від 27.10.2021 у справі призначена судова технічна експертиза документів та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 12.01.2022 провадження поновлено для розгляду клопотання експерта, підготовче судове засідання призначено на 25.01.2022, яке за клопотанням представника відповідача відкладено на 07.02.2022, а в подальшому на 24.02.2022. У зв`язку з воєнним станом в Україні підготовче судове засідання відкладено на 29.03.2022. Ухвалою суду від 29.03.2022 скасована ухвала суду від 27.10.2021 та підготовче судове засідання відкладено на 26.04.2022. Ухвалою суду від 26.04.2022 підготовче судове засідання закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.05.2022. У зв`язку з неявкою представника позивача судове засідання відкладено на 20.06.2022, в подальшому оголошена перерва до 21.07.2022.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами виникли правовідносини за договором позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Судом встановлено, що 12 червня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги), відповідно до п. 1.1. якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути її у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 1.2. договору позики визначено, що поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів передана позичальнику на визначений строк відповідно до даного договору для поповнення статутного капіталу ПП «Експрес».

Відповідно до п. 2.1. договору позики, поворотна фінансова допомога надається позикодавцем для позичальника в сумі 1 800 650 грн.

Відповідно до п. 2.3. договору позики, підписанням даного договору, позичальник підтверджує отримання від позикодавця поворотної фінансової допомоги в розмірі вказаному в п. 2.1. цього договору.

Крім того, факт передачі позикодавцем зазначеної в договорі суми засвідчується розпискою позичальника від 12 червня 2011 року, яка підписана останнім та засвідчена підписом свідка.

Умовами пункту 2.4. договору позики визначено, що кошти залучені від позикодавця, як поворотна фінансова допомога, повертаються в строк до 31 грудня 2016 року. Додатковою угодою №1 від 30.12.2016 до договору позики, сторони встановили строк повернення коштів до 31 січня 2019 року, а додатковою угодою №2 від 20.01.2019 до 31.12.2020р.

Однак в зазначений термін і до теперішнього часу позичальник свого зобов`язання в повному обсязі не виконав, що відповідно до пункту 2.6. договору позики, підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки ОСОБА_4 від 12 червня 2011 року.

Крім того, 01 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги), відповідно до п. 1.1. якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути її у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 1.2. договору позики визначено, що поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів передана позичальнику на визначений строк відповідно до даного договору для поповнення статутного капіталу ПП «Експрес».

Відповідно до п. 2.1. договору позики, поворотна фінансова допомога надається позикодавцем для позичальника в сумі 205 000 грн.

Відповідно до п. 2.3. договору позики, підписанням даного договору, позичальник підтверджує отримання від позикодавця поворотної фінансової допомоги в розмірі вказаному в п. 2.1. цього договору.

Крім того, факт передачі позикодавцем зазначеної в договорі суми засвідчується розпискою позичальника від 01 жовтня 2011 року, яка підписана останнім та засвідчена підписом свідка.

Умовами пункту 2.4. договору позики визначено, що кошти залучені від позикодавця, як поворотна фінансова допомога, повертаються в строк до 31 грудня 2016 року. Додатковою угодою №1 від 30.12.2016 до договору позики, сторони встановили строк повернення коштів до 31 січня 2019 року, а додатковою угодою №2 від 20.01.2019 до 31.12.2020р.

Однак в зазначений термін і до теперішнього часу позичальник свого зобов`язання в повному обсязі не виконав, що відповідно до пункту 2.6. договору позики, підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки ОСОБА_4 від 01 жовтня 2011 року.

25 березня 2021 року між позикодавцем та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №25-03/МК, відповідно до умов якого позикодавець відступив на користь ОСОБА_7 право вимоги за договором позики (поворотної фінансової допомоги) від 12.06.2021 на суму 1 800 650 грн, та право вимоги за договором позики (поворотної фінансової допомоги) від 01.10.2021 на суму 205 000 грн, укладених між ОСОБА_4 і первісним кредитором, а новий кредитор на умовах цього договору приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором.

За умовами договору про відступлення права вимоги (цесії) від 25.03.2021 від первісного кредитора переходять до нового кредитора усі права та обов`язки первісного кредитора, що виникли з основного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення даного договору.

Відповідно до п. 1.3. договору цесії новий кредитор набуває права вимоги у повному обсязі, з моменту підписання даного договору.

Пунктом 3.2. договорів позики від 12.06.2011 та від 01.10.2011 визначено, що за порушення строків повернення позики, позикодавець має право нараховувати позичальнику неустойку у розмірі 0,01% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

З 21 січня 1988 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2018 року.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2020 року, яке змінено постановою Верховного Суду від 24.11.2021 (справа №675/347/18-ц, №61-4703св21), поділено майно подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вказані обставини підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами: договором позики від 12.06.2011, розпискою ОСОБА_4 від 12.06.2011, додатковою угодою №1 від 30.12.2016, додатковою угодою №2 від 20.01.2019, договором позики від 01.10.2011, розпискою ОСОБА_4 від 01.10.2011, додатковою угодою №1 від 30.12.2016, додатковою угодою №2 від 20.01.2019, договором відступлення права вимоги (цесії) від 25.03.2021, копією акта приймання-передачі документів від 25.03.2021, листом-повідомленням ОСОБА_4 , рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2020 року, постановою Верховного Суду від 24.11.2021.

4. Норми права, які застосував суд.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний крім основної заборгованості сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України)

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

5. Оцінка суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передання грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Момент виникнення права власності на предмет за договором позики залежить від того, що саме передається позичальникові. Право власності на готівкові кошти виникає у позичальника в момент їх фактичної передачі. В разі безготівкових розрахунків воно виникає з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника. Якщо предметом є речі, право власності виникає в момент фактичної передачі.

Факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника з обов`язком повернення.

Як установлено судом, 12 червня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено письмовий договір позики (поворотної фінансової допомоги), відповідно до якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу у сумі 1 800 650 грн, а позичальник зобов`язується повернути її в строк до 31.12.2016.

Строк виконання зобов`язання змінювався шляхом укладення додаткових угод. При цьому ОСОБА_4 позика не повернута.

На підтвердження укладення договору позики від 12.06.2011 та його умов суду також представлена розписка позичальника ОСОБА_4 від 12.06.2011, яка посвідчує передання позикодавцем ОСОБА_6 грошової суми в розмірі 1 800 650 грн. Тобто, вказані документи підтверджують боргове зобов`язання, що відповідач ОСОБА_4 отримав у власність вказані кошти із зобов`язанням їх повернення та зазначена дата отримання коштів.

Крім того, 01 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено письмовий договір позики (поворотної фінансової допомоги), відповідно до якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу у сумі 205 000 грн, а позичальник зобов`язується повернути її в строк до 31.12.2016.

Строк виконання зобов`язання змінювався шляхом укладення додаткових угод. При цьому ОСОБА_4 вказана позика також не повернута.

На підтвердження укладення договору позики від 01.10.2011 та його умов суду також представлена розписка позичальника ОСОБА_4 від 01.10.2011, яка посвідчує передання позикодавцем ОСОБА_6 грошової суми в розмірі 205 000 грн. Тобто, вказані документи підтверджують боргове зобов`язання, що відповідач ОСОБА_4 отримав у власність вказані кошти із зобов`язанням їх повернення та зазначена дата отримання коштів.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Наявність оригіналів боргових розписок у позивача свідчить про те, що боргові зобов`язання не виконані.

Таким чином, між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, в повному обсязі не повернуті.

З огляду на неналежне виконання ОСОБА_4 умов договору позики, суд дійшов висновку, що з нього на користь ОСОБА_3 , який є правонаступником ОСОБА_6 у даних правовідносинах на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 25.03.2021, слід стягнути заборгованість за договором позики від 12.06.2011 року та за договором позики від 01.10.2011 року.

Суд погоджується з розрахунками 3% річних, інфляційних збитків та пені, які надані позивачем та вважає, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути заборгованість за договорами позики від 12.06.2011 року та від 01.10.2011 в сумі 2 005 650 грн, а також 20 457,63 грн пені за період з 01.01.2021 по 12.04.2021 (2005650х0,01%х102), 3% річних в сумі 16814,49 грн за період з 01.01.2021 по 12.04.2021 (102 дні прострочення 2005650*3%*102:365:100), 46129,95 грн інфляційних витрат за січень-лютий 2021 року, а всього 2089052 грн. 07 коп.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.

За таких обставин суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший ж подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах: від 28 серпня 2019 року (справа № 638/20603/16, провадження № 61-26089св18) та від 08 квітня 2020 року (справа № 361/7130/15-ц, провадження № 61-1843св20).

Обставини, встановлені рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2020 року не мають преюдиційного значення у даній справі, оскільки у розгляді справи не брав участь ОСОБА_3 . Саме по собі визнання позову відповідачем ОСОБА_4 не є підставою для задоволення позову, оскільки інший відповідач вказані обставини заперечує. Тому позивач повинен довести належними і допустимими доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна подружжя (справа №675/347/18-ц, №61-4703св21) зазначено, що ОСОБА_4 - єдиний засновник (учасник) ПП "Експрес", зареєстрованого 25 лютого 2002 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Розмір статутного капіталу цього підприємства склав 32 500 000,00 грн., із яких у період з червня 2011 року до грудня 2016 року ОСОБА_4 вніс 32 211 298,83 грн. Відповідачем підписані договори позики (поворотної фінансової допомоги) та до них відповідні розписки про отримання відповідних сум готівкою. Проте такі операції з коштами не відображені в податкових звітностях. Внесення коштів до статутних капіталів є господарською операцією, а отже, відповідач не надав доказів, що підтверджують проведення такої операції. Довідка, складена директором ПП «Експерес», засновником якого є ОСОБА_4 , щодо періоду внесення цих коштів до статутних капіталів, надана на запит адвоката, не підтверджує вказаних обставин та не є первинним бухгалтерським документом, а є доказом, створеним самим відповідачем, тому суд має обґрунтовані підстави оцінити такий доказ критично.

Позивач не надав суду доказів того, що внески до статутного капіталу ПП «Експрес» були зроблені саме за позичені кошти у ОСОБА_6 12.06.2011 та 01.10.2011, що свідчило б про те, що ці договори позики укладені в інтересах сім`ї та позичені кошти були використані саме в інтересах сім`ї.

В матеріалах справи відсутні будь-які первинні бухгалтерські документи, які підтверджують проведення господарської операції внесення коштів засновником ОСОБА_4 до статутного капіталу ПП «Експрес».

Довідка ПП «Експрес» від 20.02.2020 №5 про розмір внесків ОСОБА_4 до статутного капіталу не є належним доказом того, що такі внески здійснені саме за рахунок позичених коштів у ОСОБА_6 12.06.2011 та 01.10.2011.

Сам по собі факт зазначення в розписці про ціль позики (поповнення статутного капіталу), не свідчить про те, що позика була витрачена саме на це та про обізнаність ОСОБА_5 про існування таких позик.

Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами, що отримані кошти за договором позики від 12.06.2011 року та за договором позики від 01.10.2011 позичальником ОСОБА_4 використані за призначенням, на поповнення статутного капіталу ПП «Експрес", тобто витрачені в інтересах сім`ї.

Таким чином, не має правових підстав кваліфікувати ОСОБА_5 , як зобов`язану особу (боржника) за укладеними ОСОБА_4 договорами позики, що виключає солідарну відповідальність.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача судовий збір в сумі 11350 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 204, 512, 514, 526, 549, 610, 611, 626, 625, 627, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 61, 65 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів за договорами позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики від 12.06.2011 року, 01.10.2011 року у сумі 2 005 650 грн, а також 20 457,63 грн пені, 3% річних в сумі 16814,49 грн, 46129,95 грн інфляційних витрат, а всього 2089052 (два мільйони вісімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят дві) грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за договорами позики відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі ОСОБА_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; ОСОБА_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 29 липня 2022 року.

Суддя Алла ЦІДИК