Справа № 536/1786/21
Провадження № 2/536/139/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Даніліної Ж.О., за участю секретаря судового засідання Клонової І.М., представника відповідача прокурора Шайдук В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ? Третя кременчуцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до Кременчуцької окружної прокуратури, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ? Третя кременчуцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту, а саме: Ѕ частки будинку АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , шляхом припинення заборони на відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12270538. Водночас у заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Сапко О. Б., ОСОБА_1 є власником Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 . Під час звернення 18 вересня 2021 року до нотаріуса позивачу стало відомо, що 14 березня 2012 року реєстратором Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області у справі №2-175/2012 від 22 лютого 2012 року накладено заборону на відчуження нерухомого майна ? житловий будинок АДРЕСА_1 , власником Ѕ частки якого є позивач.

Позивач стверджує, що наявність обтяження вказаного об`єкту нерухомого майна, Ѕ частина якого належить позивачу на праві приватної власності, порушує її права та законні інтереси, оскільки позбавляє можливості повноцінно розпоряджатися власним майном, а тому просить звільнити майно з-під арешту.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі №536/1786/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 квітня 2022 року у справі №536/1786/21 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 про заміну неналежного відповідача. Замінено відповідача Кременчуцьку окружну прокуратуру на належного відповідача ? Полтавську обласну прокуратуру.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 травня 2022 року закрито підготовче провадження у справі №536/1786/21, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

13 травня 2022 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов відзив керівника Полтавської обласної прокуратури Антона Столітнього, в якому викладені запереченні щодо позовних вимог у цій справі. Керівник прокуратури, посилаючись на пункт 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зазначає про відсутність в органів прокуратури повноважень на зняття арешту (заборони на відчуження майна), а тому відповідно до положень статті 51 Цивільного процесуального кодексу України Полтавська обласна прокуратура є неналежним відповідачем у даній справі.

Крім того, керівник прокуратури стверджує, що прокуратурою не порушувались права позивача, оскільки позовна вимога про накладення заборони на відчуження майна стосувалася квартири АДРЕСА_2 , в якій проживав малолітній ОСОБА_4 на момент звернення до суду та органи прокуратури не є уповноваженими органами на зняття заборони на відчуження майна. Разом з цим, Полтавська обласна прокуратура заперечує проти зняття заборони на відчуження вказаного майна, так як рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2012 у справі №2-175/2012 є чинним і в даному провадженні воно не може бути змінене чи скасоване.

Окрім того, керівник прокуратури вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки заборона відчуження майна та арешт майна є різними видами обтяжень речових на нерухоме майно.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача прокурор Шайдук В. В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртова О. С. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2012 року у справі №2-175/2012 позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передано дитину під опіку органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 на користь опікуна, якого буде визначено, починаючи з 16 січня 2012 року до повноліття дитини, щомісячно. Накладено заборону на відчуження будинку АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування, посвідченого 06 лютого 2009 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Сапко О. Б., зареєстрованого в реєстрі за №297, ОСОБА_5 передала у власність безоплатно (подарувала), а громадянка ОСОБА_1 прийняла у власність дарунок: Ѕ частку будинку та господарських будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1 , і розташований на земельній ділянці площею 0,11 га комунальної власності.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21996952 від 26 лютого 2009 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить Ѕ частина будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №275507026 від 18 вересня 2021 року право власності на будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у частці Ѕ кожній. При цьому, на вказаний будинок накладено заборону на відчуження на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2012 року у справі №2-175/2012 про позбавлення батьківських прав.

Згідно із частинами першою, третьою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 Цивільного процесуального кодексу України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто постановити рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №304/284/18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 Цивільного процесуального кодексу України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц).

Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (пункти 39, 62 постанови Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18).

Предметом спору в цій справі є звільнення з-під арешту Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 , право на яке доводить позивач на підставі договору дарування від 06 лютого 2009 року.

У цій справі ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги до Полтавської обласної прокуратури, яка не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 квітня 2022 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 та замінено відповідача Кременчуцьку окружну прокуратуру на належного відповідача ? Полтавську обласну прокуратуру. Однак, будь-яких інших клопотань про заміну відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі №552/6381/17 (пункт 39)).

Суд, установивши, що власниками спірного нерухомого майна є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , а заборону на нерухоме майно накладено на підставі рішення суду про позбавлення батьківських прав, дійшов висновку, що Полтавська обласна прокуратура, з позовною вимогою позивача про звільнення майна з під арешту, є неналежним відповідачем у цій справі.

Окрім того, суд звертає увагу, що на спірний будинок Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою накладено саме заборону на відчуження нерухомого майна, а не арешт на спірне нерухоме майно.

За своєю юридичною природою поняття «арешт» та «заборона на відчуження» є різними юридично значимими діями, що у свою чергу породжують різні правові наслідки.

Згідно із пунком 9 частини 1 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації.

Положеннями статті 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно із пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, ураховуючи, щопозивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, який, як встановлено під час судового розгляду справи накладений не був, а на підставі рішення суду державною нотаріальною конторою накладено заборону на відчуження спірного нерухомого майна, та те, що до закінчення підготовчого засідання позивач із письмовою заявою про зміну предмета позову не подав, а суд не може виходити за межі позовних вимог, тому суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про зняття арешту з майна ? безпідставними.

З урахуванням викладеного, та того, що у цій справі позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, а суд позбавлений права самостійно здійснювати заміну відповідача у справі на належного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури про звільнення майна з-під арешту.

Положеннями статті 14 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій справі, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 3-5, 10, 12, 258, 259, 263-268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ? Третя кременчуцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач Полтавська обласна прокуратура (), місцезнаходження: м. Полтава, вул. 1100-річчя,7.

Третя особа ? Третя кременчуцька державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м. Кременчук, проспект Свободи, 39/43.

Третя особа ? ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 05 серпня 2022 року.

СуддяЖ. О. Даніліна