ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 серпня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/181/22

Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/649/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

секретар: Приліпко В.В.

учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідач: Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка.

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка.

Оскаржується рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, в якому просила визнати незаконним і скасувати наказ про відсторонення її від роботи та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона працює в Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на посаді доцента кафедри професійної освіти та безпеки життєдіяльності. 02.11.2021 року її було ознайомлено з Наказом Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка №358 від 20.10.2021 року «Про виконання вимог наказу МОЗ України щодо обов`язкового профілактичного щеплення». 03.11.2021 року вона отримала повідомлення на вайбер від завідувача кафедрою професійної освіти та безпеки життєдіяльності технологічного факультету Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка про те, що з 08.11.2022 року планується відсторонення невакцинованих працівників від роботи, крім тих, хто може здійснювати свою роботу дистанційно (викладачі працюватимуть дистанційно без відсторонення, поки університет працює в дистанційному режимі). Освітній процес в університеті з 25.10.2021 року здійснювався в онлайн режимі відповідно до затвердженого розкладу згідно наказу Відповідача №363 від 22.10.2021 року «Про додаткові заходи щодо запобігання розповсюдження коронавірусу COVID-19». Наказом №402 від 29.10.2021 року «Про організацію роботи університету в умовах «червоного» рівня епідемічної безпеки» онлайн навчання в університеті подовжено. З 08.11.2021 року по 12.11.2021 рік вона проводила онлайн заняття зі здобувачами освіти Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на дистанційній платформі Moodle, згідно навантаження та розкладу університету. 11.11.2021 року вона отримала лист від Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка про відсторонення її від роботи на підставі Наказу №365-к/І від 08.11.2021 року, у зв`язку з тим, що у встановлений термін, вона не надала до відділу кадрів документ про щеплення проти COVID-19. Зазначає, що наказ про відсторонення її від роботи був прийнятий в умовах, коли всі працівники університету були переведені на дистанційну форму роботи. Вважає, що даний наказ обмежує гарантоване статтею 43 Конституції України право на працю, оскільки оскаржуваним наказом, її було незаконно відсторонено від роботи.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 січня 2022 року, позовні вимоги задоволено частково: визнано незаконним і скасовано наказ Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка від 08.11.2021 № 365-к/І про відсторонення ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати; зобов`язано Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка нарахувати та виплатити позивачці середній заробіток за весь час відсторонення від роботи на підставі наказу від 08.11.2021 № 365-к/І.

В апеляційній скарзі Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка просить оскаржуване рішення скасувати.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на постанову КМУ № 1096 від 20.10.2021 року» Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236», де постанова № 1236 доповнена п.41-6, відповідно до якого, зобов`язано керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій забезпечити 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 року № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини 2 статті 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 3 статті 5 ЗУ «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що Наказом МОЗ України №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», визначено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що відсторонення позивачки від роботи ґрунтувалось на вимогах закону та здійснено у спосіб, передбачений законом.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на постанову Верховного Суду від 10.03.2021 року у справі №331/5291/19, де вказано, що вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на освіту, а право дитини позивачки на освіту в шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, а тому відсутнє порушення права позивачки на працю, визначене ст. 43 Конституції України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни. Зазначає, що під час прийняття відповідачем оскаржуваного наказу, заняття в університеті нею, велися виключно дистанційно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 працює в Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на посаді доцента кафедри професійної освіти та безпеки життєдіяльності.

Наказом в.о. ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка №358 від 20.10.2021 року «Про виконання вимог наказу МОЗ України щодо обов`язкового профілактичного щеплення», наказано проінформувати працівників університету про необхідність виконання наказу МОЗ України від 04.10.2021 року №2153, та попередити, що в разі відсутності необхідних щеплень проти COVID-19, працівники університету будуть відсторонені від роботи без збереження заробітної плати (а.с. 18).

Наказом в.о. ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка № 363 від 22.10.2021 «Про додаткові заходи щодо запобігання розповсюдженню коронавірусу COVID-19», організацію освітнього процесу наказано з 25.10.2021 року, здійснювати в онлайн режимі відповідно до затвердженого розкладу (а.с. 21).

Наказом в.о. ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка № 402 від 29.10.2021 «Про організацію роботи університету в умовах «червоного» рівня епідемічної безпеки», з 30.10.2021 року заборонено відвідування університету здобувачам вищої освіти, наказано посилити роз`яснювальну роботу серед науково-педагогічних працівників та адміністративно-управлінського персоналу щодо необхідності вакцинації (а.с. 22).

Наказом в.о. ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка від 08.11.2021 № 365-к/І ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 - на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Підставою відсторонення є стаття 46 КЗпП України, частина друга статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб, наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пункт 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 (а.с. 23).

Статтею 43 Конституції кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 2-1 КЗпП України проголошена рівність трудових прав громадян та заборонена будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема обмеження прав працівників залежно від стану їхнього здоров`я.

Статтею 46 КЗпП передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 не визначене як обов`язкове.

Пунктом 1 статті 92 Конституції встановлено, що права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України.

Відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції, таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належить постанова Кабінету Міністрів України.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України і лише до її повноважень віднесено прийняття законів.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням приписів ст.ст. 43, 92 Конституції України, відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, тому таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать Постанова КМУ і Наказ МОЗ. Будучи відстороненою від роботи позивачка фактично не виконує свої трудові обов`язки, а тому за аналогією закону слід зобов`язав відповідача нарахувати та сплатити позивачці середній заробіток за весь час незаконного відсторонення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки згідно з положеннями ст. .ст. 43, 92 Конституції України, відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, тому таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать Постанова КМУ і Наказ МОЗ.

Матеріали справи не містять даних про те, що при відстороненні позивачки від роботи були дотримані приписи Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності, затвердженої наказом МОЗ № 66 від 14 квітня 1995 року.

Крім того, відповідачем не доведено, що відсутність вакцинації у позивачки, яка проводила навчальний процес дистанційно, могло спричинити шкоду здобувачам освіти або іншим особам.

У зв`язу з розглядом справи судом апеляційної інстанції позивачкою понесені витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн., які підлягають стягненню на її користь з відповідача.

При зверненні з апеляційною скаргою Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка було сплачено судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 1488,60 грн. (а.с.59), але оскаржуване рішення має дві немайнові вимоги, а тому слід стягнути з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка недоплачену суму судового збору в дохід держави в розмірі 1488.6 грн.

Керуюсь ст. ст. 141, 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 січня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка ( 14013, м. Чернігів, вул. Г.Полуботка, 53; ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1488 грн. 60 коп. та на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у відшкодування витрат на правову допомогу 5000 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 05 серпня 2022 року.

Головуюча: Судді: