Справа №760/737/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за договором оренди з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа», -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 05.01.2022 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ «Група Електроюа» заборгованості з договору № 23-07-2020-1/2 від 23.07.2020 року оренди електричної автомобільної зарядної станції з обов`язковим її викупом в сумі 30251,00 грн., а також в сумі 140500,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13.01.2022 р. зазначену справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Вивчивши подану заяву, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із змісту поданої заяви, заявник просить видати судовий наказ, яким стягнути з ТОВ «Група Електроюа» заборгованості в розмірі 30251,00 грн., посилаючись на те, що між заявником та боржником було укладено договір оренди обладнання з обов`язковим викупом, відповідно якого, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування, з зобов`язанням обов`язкового викупу, зарядні пристрої (станції) для електромобілів, загальною вартістю об`єкта оренди 140500,00 грн.

При цьому суд звертає увагу на те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як вбачається зі змісту заяви заявником серед іншого заявлено вимогу, яка не входить до переліку вимог визначених у ч.1 ст. 161 ЦПК України, а саме вимогу про стягнення заборгованості з оренди електричної автомобільної зарядної станції з обов`язковим її викупом, що у даному випадку не передбачено чинним законодавством.

Також, з поданої заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за договором оренди, з урахуванням доданих до неї документів, вбачається, що заявник звертається до суду за захистом порушеного права, що є підтвердженням наявності спору між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Таким чином, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» заборгованості за договором оренди.

Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 161, 165-167 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за договором оренди з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа».

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.