РІШЕННЯ

Іменем України

25.07.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Василюк В.Б.,

учасники справи:

позивача - не з`явився

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Франківського районного суду м.Львова цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

03.02.2021 року до Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг №б/н від 14.10.2011 року у розмірі 45591,53 грн.

Короткий зміст заяв по суті справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.10.2011 року.

При підписанні анкети-заяви № б/н від 14.10.2011 року підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до положень Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

Позивач стверджує, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Позивач зазначив, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позивач вважає, що виконання відповідачем договору вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Пояснив, що відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображено у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку, відтак не виконав зобов`язання за договором, який є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач вказав, що у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 29.12.2020 року має заборгованість в розмірі 45591,53 грн., з яких 35390,45 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 550,05 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, а 34840,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10201,08 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

До позовної заяви позивач долучив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та розгляд справи за відсутності позивача, в якому не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

29.04.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, зазначив, що позивач вимагає погашення заборгованості в період дії карантину, офіційно встановленого Кабінетом Міністрів України. Покликався на ч.6 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення», згідно якого в період дії карантину споживач звільняється від відповідальності перед кредитором за таке прострочення.

31.05.2021 року позивач надіслав відповідь на відзив, в якій пояснив, що відповідач належним чином проінформований про усі істотні умови договору, крім того умови, правила та тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. З виписок по рахунку вбачається, що відповідач користувався та повертав протягом тривалого часу кредитні кошти, а відтак визнавав та погоджувався із умовами укладеного договору. Щодо договірного списання пояснив, що п.1.1.3.1.6 договору передбачено договірне списання грошових коштів з рахунків клієнта. Також у відповіді зазначили, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. При цьому, щодо Закону України «Про споживче кредитування» пояснили, що банк не здійснює нарахування пені та процентів по ст.625 ЦК України в період дії Закону і не нараховував такі ОСОБА_2 . У поданій відповіді наголосили, що посилання відповідача на надхлодження телефонних дзвінків та листів зі сторони Банку жодним чином не підтверджені, є безпідставними та голослівними. Просили суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 22.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 11.00 год. 29.04.2021 року.

27.05.2021 року в судовому засіданні відповідач позовні вимоги заперечив та просив відмовити в задоволенні позову.Судом оголошено перерву до 10.30 год. 09.06.2021 року.

31.05.2021 року на адресу суду позивач надіслав відповідь на відзив.

09.06.2021 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншій справі, відкладено на 13.07.2021 року.

13.07.2021 року в судовому засіданні відповідач заперечив проти аргументів, наведених у відповіді на відзив. В судовому засіданні оголошено перерву до 11.00 год. 13.08.2021 року.

13.08.2021 року у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 07.10.2021 року.

07.10.2021 року в судовому засіданні відповідач підтримав відзив на позовну заяву, проти задоволення позову заперечив, додатково пояснив, що користувався грошовими коштами та повертав їх справно, заборгованість виникла з 26.04.2020 року, однак із введенням карантину у нього з`явилися фінансові труднощі.

07.10.2021 року в судовому засіданні оголошено перерву до 19.11.2021 року.

15.11.2021 року через канцелярію суду відповідач подав клопотання про долучення доказів, в якому просив долучити до матеріалів справи докази, а саме: чат-повідомлення від АТ КБ «Приватбанк» в особистому кабінеті; копію повідомлення ОСОБА_3 за №326639 від 10.07.2020 року та копію конверту; копію листа «Досудова вимога» АТ КБ «Приватбанк» за вихідним №19-сг/55-; виписку із рахунку карти НОМЕР_1 в день 06.05.2020; виписку із рахунку «Бонус Плюс» в день 30.08.2020 року; підтвердження від 10.01.2021 року про закриття двох кредитів в розмірі 1200 грн. та 2900 грн; оголошення від 07.07.2021 року ПАТ «Банк Форвард»; компакт-диск із фотознімками в електронній формі банківськлої ліцензії ПАТ «Банк Форвард», статут та виписки із ЄДРПОУ; друкований запис Закону України «Про споживче кредитування»; друкований запис ЦК України;

19.11.2021 року розгляд справи відкладено на 29.12.2021 року.

29.12.2021 року розгляд справи відкладено на 08.02.2022 року.

26.01.2022 року відповідач подав клопотання про долучення доказів, в якому просив долучити до матеріалів справи відстеження поштових відправлень.

08.02.2022 року у розгляді справи оголошено перерву до 22.03.2022 року.

22.03.2022 року суд за клопотанням відповідача повернувся зі стадії судових дебатів до дослідження доказів з метою долучення наданих відповідачем доказів та компакт-диску. У судовому розгляді оголошено перерву до 13.04.2022 року.

13.04.2022 року, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому судовому процесі розгляд справи відкладено до 01.06.2022 року.

01.06.2022 року в судовому засіданні відповідач дав пояснення щодо користування карткою, пояснив, що мав ще два кредити. Також просив врахувати, що банк продовжував автоматичне списання коштів з його банківського та бонусного рахунку. Наголосив, що визнає факт наявності договірних відносин, користування кредитними коштами та заборгованості перед банком, яка станом на 26.04.2020 року згідно з розруківкою банку становить 32 550,02 грн., разом з тим зазначив, що АТ КБ «Приватбанк» неправомірно нараховував відсотки за користування кредитним лімітом, здійснював регулярні списання грошових коштів, в тому числі із належного йому банківського та бонусного рахунків, без його розпорядження та згоди. Вважає, що в період дії карантину з огляду на зміни в законодавство дана заборгованість не підлягає стягненню. Просив суд врахувати, що банк скеровуючи досудові вимоги та повідомлення на його адресу чинив психологічний тиск.

У розгляді справи оголошено перерву до 11.07.2022 року.

11.07.2022 року в судовому засіданні, обрунтовуючи свої заперечення, які грунтуються на неможливості стягнення заборгованості під час дії карантину, просив додатково врахувати, що ним підписувалася лише анкета-заява, а договір на який покликається АТ КБ «Приватбанк» не підписувався.

Також звернув увагу, що Умови та правила надання банківських послуг, які долучені до матеріалів справи викладені російською мовою, АТ КБ «Приватбанк» не надано перекладу на українську мову.

У розгляді справи оголошено перерву до 12.07.2022 року.

12.07.2022 року розгляд справи відкладено на 25.07.2022 року.

25.07.2022 року в судовому засіданні відповідач заперечив проти задоволення позову, покликавшись на безпідставність такого. Просив врахувати надані пояснення в межах рогляду справи.

Позивач в судове засідання 25.07.2022 року не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, чпс та місце розгляду справи, що стверджується довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

14.10.2011 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 14.10.2011 року.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» надані кредитні картки для користування кредитними коштами в межах кредитного ліміту: 476227- дата відкриття 09.09.2013/термін дії 07/17; НОМЕР_2 - дата відкриття - 23.01.2014/термін дії 12/17; НОМЕР_3 - дата відкриття 01.12.2017/термін дії 05/21; НОМЕР_4 - дата відкриття 26.11.2019/термін дії 11/23.

Так, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки розмір кредитного ліміту в період з 23.01.2014 року по 19.12.2019 року збільшувався від 1300 грн. до 32000 грн., 15.05.2020 року зменшився до 0, 00 грн.

Також судом встановлено, відповідач оформив два корострострокові кредити "Миттєва розстрочка. Кредит готівкою" №6655 на 1200 грн. та №7410 на 2900 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненого позивачем, відповідач станом на 29.12.2020 року має заборгованість в розмірі 45591,53 грн., з яких 35390,45 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 550,05 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, а 34840,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10201,08 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Відповідач визнав факт наявності договірних відносин, користування кредитними коштами та заборгованості перед банком, яка станом на 26.04.2020 року згідно розруківки банку становить 32 550,02 грн., разом з тим зазначив, що АТ КБ «Приватбанк» неправомірно нараховував відсотки за користування кредитним лімітом, здійснював регулярні списання грошових коштів, в тому числі із належного йому банківського та бонусного рахунків, без його розпорядження та згоди.

Згідно із випискою за договором б/н АТ КБ «Приватбанк» в період з квітня по грудень 2020 року здійснював списання за договорами "Миттєва розстрочка. Кредит готівкою" №6655 та №7410 в розмірі 4789,46 грн., а також здійснював автоматичне списання грошових коштів із належних відповідачу банківського та бонусного рахунків в розмірі 1570, 65 грн. для погашення простроченої заборгованості.

До позовної заяви позивачем додано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 на російській мові.

Як вбачається із анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 14.10.2011 року відповідач підписав, що ознайомлений і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/, як невід`ємних частини, укладеного між сторонами договору. А також зобов`язався регулярно знайомитися зі змінами на сайті https://privatbank.ua/.

Під час розгляду справи відповідач вказав, що договір ним не підписувався, лише анкета-заява.

Слід зазначити, що Умови та правила надання банківських послуг, розміщуються на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua).

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви долучені умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, однак такі відсутні на офіційному сайті https://privatbank.ua/.

В матеріалах справи наявні повідомлення та досудова вимога вих.№19-сг/55- АТ КБ «Приватбанк» про необхідність погашення заборгованості.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно ст.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з пунктом 26.1 статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Мотиви з яких виходив суд при прийнятті рішення.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Беручи до уваги анкету-заяву та виходячи з положень ст.ст.626, 628, 1046 ЦК України, суд встановив, що між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір позики, за узгодженими умовами якого АТ КБ «Приватбанк» передав у власність грошові кошти, а останній зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж їх суму.

Як вбачається із анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 14.10.2011 року відповідач підписав, що ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/, як невід`ємних частини, укладеного між сторонами договору. А також зобов`язався регулярно знайомитися зі змінами на сайті https://privatbank.ua/.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання - договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Слід зазначити, що Умови та правила надання банківських послуг, розміщуються на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua).

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви долучені Умови та правила надання банківських послуг на російській мові, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, однак такі відсутні на офіційному сайті https://privatbank.ua/.

Витягом з тарифів, а також Умови та правила надання банківських послуг, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, умови, порядок нарахування та розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, дії банку при нарахуванні відсотків у випадку недостатності коштів та вичерпання кредитного ліміту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з тарифів та Умови та правила розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг.

Судом встановлено, що свої зобов`язання позивач виконав, надавши відповідачу кредитний ліміт на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 32 000 грн.

В матеріалах справи наявна виписка банку за період з 05.10.2013 року по 09.12.2020 року, з якої вбачається, що з 05.10.2013 року 07.04.2020 року відповідач для розрахунків користувався банківськими коштами в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач визнав факт наявності договірних відносин, користування кредитними коштами та заборгованості перед банком, яка станом на 26.04.2020 року згідно розруківки банку становить 32 550,02 грн., разом з тим зазначив, що АТ КБ «Приватбанк» неправомірно нараховував відсотки за користування кредитним лімітом, здійснював регулярні списання грошових коштів, в тому числі із належного йому банківського та бонусного рахунків, без його розпорядження та згоди.

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З огляду на наведене, суд звертає увагу, що анкета-заява ОСОБА_2 від 14.10.2011 року не містить строку повернення кредиту, умов користування кредитом, умов доручення банку на проводення договірного списання з усіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості.

За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставне списання позивачем коштів із карткового та бонусного рахунків відповідача в загальному розмірі 1570, 65 грн. та невідповідність дій відповідача в цій частині вимогам закону.

Також, судом з`ясовано, що в межах кредитного договору б/н відбувалися списання за іншими договорами, зокрема договорами «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» за №6655 та №7410. Тож, на переконання суду стягнення коштів за цими договорами в розмірі 4789,46 грн. є безвідставним.

Суд, при прийнятті рішення враховує положення ст.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», згідно яких споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за відповідне прострочення, а тому не вбачає підстав для стягнення з відповідача 10201,08 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Суд наголошує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що строк повернення отриманих грошових коштів сторонами у анкеті-заяві не встановлено, зобов`язання з їх повернення виникає у відповідача протягом строку, визначеного законом, з дня пред`явлення позивачем вимоги про це, тобто у даній справі - з дня пред`явлення позову.

Таким чином, враховуючи що фактично отримані та використані позичальником/відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, що свідчить про порушення прав позивача, відтак суд доходить висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума непогашеного кредиту в розмірі 29030, 35 грн.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.

Згідно з позицій Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1445,35 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3, 6, 15, 16, 525-526, 549, 551, 598, 626-629, 634, 1048, 1054, 1056 ЦК України, ст. ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273-289 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 29030 (двадцять дев`ять тисяч тридцять) гривень 35 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) грн. 31 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Франківський районний суд м.Львова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, , МФО 305299, рахунок для погашення судових витрат № НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя Х.В.Гладишева