УХВАЛА

03 серпня 2022 року м. Кропивницький

справа № 487/3192/18

провадження № 22-ц/4809/533/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О.Л., Письменний О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху; запропоновано скаржнику у встановлений в ухвалі строк надати до суду обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1057,20 грн.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 16 червня 2022 року з підстав, що у ній зазначені, ОСОБА_1 продовжено строк на виконання вимог ухвали Кропивницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року; запропоновано скаржнику у межах встановленого судом строку надати до апеляційного суду обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також копії (примірники) такої заяви відповідно до кількості учасників справи.

Копію ухвали апеляційного суду від 16 червня 2022 року скаржником отримано 01 липня 2022 року, що підтверджується інформацією про статус відповідного поштового відправлення на сайті АТ «Укрпошта».

08 липня 2022 року, тобто в межах встановленого апеляційним судом строку, скаржником на адресу суду апеляційної інстанції направлено заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

19 липня 2022 року судом зареєстровано надходження зазначеної поштової кореспонденції.

У період з 18 липня 2022 року по 31 липня 2022 року головуючий суддя Дьомич Л.М. перебувала у відпустці.

У поданій заяві скаржник наполягає на тому, що копію оскаржуваного судового рішення позивач отримав 05 січня 2022 року, а не 27 грудня 2021 року як зазначено в ухвалі апеляційного суду. Зважаючи на те, що з 27 грудня 2021 року по 05 січня 2022 року були передноворічні та новорічні свята, скаржник переконаний, що незначна різниця в датах виникла через технічні причини, які пов`язані з відправленням через Укрпошту, а не з вини позивача, а тому відповідно до вимог процесуального закону апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути подана до 05 лютого 2022 року. Стверджує, що оскільки апеляційна скарга була направлена до суду 03 лютого 2022 року, має місце формальна ознака пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання поновлення строку на апеляційне оскарження на підставі поданої скаржником заяви, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до ст. 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року).

Отже, конституційна засада забезпечення апеляційного оскарження судового рішення гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

ЄСПЛ неодноразово вказував на те, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У рішенні USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46 - 53, від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ акцентував увагу на тому, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ KHRISTOV v. UKRAINE, № 24465/04, § 33-34, від 19 лютого 2009 року, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Також ЄСПЛ звертав увагу, що тоді як вирішення питання про будь-яке поновлення строку на оскарження відноситься саме до повноважень національних судів, такі повноваження не є необмеженими. У кожній справі національні суди мають перевірити, чи є підстави для поновлення строку на оскарження виправданими, а також обґрунтувати своє рішення про поновлення строку» (SABADASH v. UKRAINE № 28052/13, § 31-34, ЄСПЛ, від 23 липня 2019 року).

Як було встановлено апеляційним судом у даній справі, виходячи зі змісту ч.1 ст.354 ЦПК України та враховуючи, що повне судове рішення у даній справі складене 17 грудня 2021 року, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції у даній справі мала бути подана до 17 січня 2022 року.

При цьому, апеляційним судом наголошувалось, що початок перебігу встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ЦПК України не ставиться у залежність від дати отримання особою, яка подає апеляційну скаргу копії повного судового рішення. Натомість, зазначена обставина враховується судом апеляційної інстанції під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга надіслана позивачем до апеляційного суду через суд першої інстанції 03 лютого 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку.

Також апеляційним судом було з`ясовано, що копію повного рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 отримано 29 грудня 2021 року. Зазначене підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 176 том 4).

Так, відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

За викладеного колегія суддів враховує, що факт отримання ОСОБА_1 копії рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року саме 29 грудня 2021 року підтверджується належним доказом у справі та скаржником не спростований, а тому доводи про отримання позивачем оскаржуваного судового рішення 05 січня 2022 року не можуть бути взяті судом до уваги.

Зважаючи на фактичні обставини справи та враховуючи положення ч. 2 ст. 354 ЦПК України, скаржник мав право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі на підставі зазначеної процесуальної норми у випадку подання ним апеляційної скарги до 28 січня 2022 року включно.

Натомість, як було зазначено вище, скаржником апеляційну скаргу подано 03 лютого 2022 року.

Таким чином, подана на виконання ухвали апеляційного суду від 16 червня 2022 року заява скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справіне містить, а ґрунтується на непідтверджених доводах та зводиться до власного трактування скаржником вимог процесуального закону. Щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які скаржник пов`язує з новорічними святами та технічними причинами під час пересилання поштової кореспонденції, колегією суддів враховується, що законом запроваджено оціночні параметри визначення обґрунтованості причин пропуску процесуального строку. Ці причини мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду не знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду, порушив ці строки.

Разом з тим, фактичні обставини свідчать про те, що недопущення пропуску строку цілковито залежало від волі та бажання скаржника.

За змістом ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 44 ЦПК України на учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Наведеними нормами окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Однак, ОСОБА_1 наданими йому процесуальними правами добросовісно не скористався та формально поставився до виконання свого процесуального обов`язку щодо дотримання встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали реалізації ним права на апеляційне оскарження у встановлений законом строк, доказів існування таких обставин не надано, що свідчить про неповажність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відсутність визначених законом підстав для його поновлення.

Частинами 3, 4 ст. 357 ЦПК України визначено, що протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 цього Кодексу.

За п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Європеський суд з прав людини неодноразово постановляв, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії»; «Гору проти Греції»; «Михолапа проти Латвії» та «Андрєєва проти Латвії»; «Дія 97» проти України» та ін.).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19, процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в судочинстві виникнуть порушення прав учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Так, усунення певних недоліків скарги, не пов`язаних з дотриманням процесуальних строків, за відсутності підстав для поновлення строку подання скарги однаково виключає можливість відкриття апеляційного провадження за такою скаргою.

На підставі викладеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний