Справа № 606/990/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті матері та рідного брата позивача відкрилася спадщина на все належне їм майно, зокрема на частики житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд та іншого майна. Після смерті спадкодавців позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може через те, що на вказаний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами відсутні правовстановлюючі документи, будинок зареєстрований за колгоспним двором.

Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за рішенням суду.

Ухвалою суду від 01.07.2022 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01.08.2022.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, у поданій позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник Теребовлянської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно довідки, виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 21.06.2022 за №09-04/07/114, станом на 15.04.1991 житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 , з нею проживав та був зареєстрований - син ОСОБА_3 (а.с.10).

За даними технічного паспорту, виготовленого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 має загальну площу 68,6 кв.м., житлову - 18,1 кв.м. (а.с.15-19).

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належало по 1/2 частці житлового будинку кожному.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Острівець, Теребовлянського району (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Острівець, Теребовлянського району (а.с.7).

18 серпня 1973 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 одружились і після укладення шлюбу останній присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , зареєстрованого Острівецькою сільською Радою Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Острівецькою сільською радою Теребовлянського району, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Острівець, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частину житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Заповіту ОСОБА_2 щодо належного їй майна не складала.

Відповідно до довідки №09-04/07/115, виданої 21.06.2022 Теребовлянською міською радою Тернопільської області, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , та на день смерті останньої за даною адресою були зареєстровані: її син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_1 (а.с.12). Вказані особи успадкували належну ОСОБА_2 1/2 частку житлового будинку у рівних частках (по 1/4 частці кожен).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Острівецькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Острівець, Теребовлянського району, Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема на 3/4 частки житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Заповіту ОСОБА_3 щодо належного йому майна не складав.

Відповідно до довідки №09-04/07/169, виданої 15.07.2022 Теребовлянською міською радою Тернопільської області, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та на день смерті останнього за даною адресою були зареєстровані: його сестра ОСОБА_1 . ОСОБА_3 не був одружений та дітей у нього не було.

Згідно довідки №09-04/07/161, виданої 29.06.2022 Теребовлянською міською радою Тернопільської області, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 зареєстровано спадкову спаву Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 69474541.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 245/02-14 від 09.06.2022, вбачається, що при розгляді документів, було встановлено, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 зареєстрований за колгоспним двором, який складається з одного члена, головою якого є ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 зареєстровано спадкову спаву за заявою спадкоємця за законом, дочки спадкодавця ОСОБА_1 , інші спадкоємці не зверталися (а.с.22).

Відповідно до копії висновку про вартість майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , станом на 20.06.2022 вартість вищевказаного житлового будинку із господарськими будівлями становить 91200 (дев`яносто одна тисяч двісті) грн (а.с. 20).

Згідно прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP 1963 року.

Оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР) в редакції 1963 року.

Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За умовами статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно із статей 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.

За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх прав, її права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/4 частина в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 3/4 частини, в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, статтями ст.ст. 524, 525, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 4, 5, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1262, 1268, 1270 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий нажитловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті рідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач: Теребовлянська міська рада Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), місцезнаходження: вулиця Кн.Василька, 104а, місто Теребовля, Тернопільської області, ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Теребовлянська державна нотаріальна контора Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), місцезнаходження: вулиця Кн.Василька, 108, місто Теребовля, Тернопільська область, .

Повний текст рішення суду складено 01 серпня 2022 року.

Суддя А.В.Мельник