Справа № 458/463/22
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

03.08.2022 м. Турка

Суддя Турківського районного судуЛьвівської області Кшик О.І., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води,

встановив:

29.07.2022 до Турківського районного суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Вирішуючи питання видачу судового наказу, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Правила загальної підсудності застосовуються до всіх справ позовного провадження, за винятком тих, для яких ЦПК України встановлює інший вид підсудності.

Статтею 30 ЦПК України для окремих видів позовів встановлено виключну підсудність.

Так, згідно з частиною 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких вимог, пов`язаних із правом особи на нерухоме майно чи об`єктом яких є нерухоме майно.

Як видно з матеріалів заяви про видачу судового наказу, боржнику нарахована заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом заяви про видачу судового наказу є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надаються за вищевказаною адресою.

Отже, правовідносини між сторонами стосуються утримання нерухомого майна, яке знаходиться на території Миколаївського району Львівської області.

За таких обставин ця справа не підсудна Турківському районному суду Львівської області

Відповідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

При цьому, суд роз`яснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу.

Так, згідно з ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" не повертається.

Керуючись ст.163, 164, 165, 166 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала складена та підписана 03.08.2022.

Суддя О.І. Кшик