Справа № 573/449/22
Номер провадження 2/573/192/22
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білопільського міського голови Зарка Юрія Васильовича, Білопільської міської ради, Куянівського торгово-комунального підприємства про визнання незаконними та скасування розпоряджень про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

31 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Білопільського міського голови Зарка Ю.В., Білопільської міської ради, Куянівського ТКП з позовом, в якому вказує, що з 31 грудня 2020 року він працював на посаді директора Куянівське ТКП. 27 квітня 2022 року Білопільський міський голова Зарко Ю.В. видав розпорядження про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани за ненадання міській раді річної фінансової, бухгалтерської та статистичної звітності підприємства, інформації про рух основних засобів, плану розвитку підприємства. 03 травня 2022 року останній видав ще одне розпорядження про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з роботи за збитковість підприємства в 2021 році, незабезпечення збереження документації підприємства, несвоєчасне виявлення та повідомлення про відсутність документа на підприємстві, неодноразове ненадання інформації на вимогу міського голови. Але вказані розпорядження вимогам трудового законодавства не відповідають, зокрема, у них не зазначено коли мало місце і в чому конкретно полягало порушення ним трудових обов`язків, недотримані строки притягнення до дисциплінарної відповідальності. Перед накладенням стягнень від нього не вимагали надати пояснення, про накладення 27 квітня 2022 року догани його навіть не повідомили, про її існування він дізнався у відповідь на запит свого адвоката від 20 травня 2022 року. У той же час фінансову документацію, зазначену в розпорядженні від 27 квітня 2022 року, було вчасно надано міській раді під час проведення перевірки на підприємстві, відповідачем не було проаналізовано отримання підприємством збитків, не враховано, що підприємство не реалізувало вирощену продукцію та не отримало за неї прибутку, для пошуку документів було вжито всіх заходів і в результаті він був знайдений, в описовій частині розпорядження від 03 травня 2022 року відсутні будь-які докази неодноразового ненадання інформації на вимогу міського голови, відсутні реквізити таких вимог. Відповідно до статуту підприємства розгляд питання невиконання директором своїх посадових обов`язків це виключна компетенція Білопільської міської ради, тобто депутатів, а не голови. Саме ж виконання вимог статуту є управлінсько-господарською функцією керівника, а не трудовою. Пункт 2.6.4 трудового контракту про виконання розпоряджень роботодавця, за порушення якого разом з нібито іншими порушеннями його звільнили, носить загальний характер та не розкриває коло конкретних посадових обов`язків керівника, а тому існування будь-яких розпоряджень міського голови не може доводити його вини.

Посилаючи на викладені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати розпорядження Білопільського міського голови Зарка Ю.В. від 27 квітня 2022 року №21-К та від 03 травня 2022 року №23-К, поновити його на посаді директора і стягнути з Куянівського ТКП середню заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 04 травня 2022 року.

Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 01 червня 2022 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

05 серпня 2022 року до суду надійшло клопотання Білопільської міської ради про закриття провадження в справі, мотивоване тим, що розпорядженням міського голови від 05 серпня 2022 року №34-К скасовані оскаржувані розпорядження, позивача поновлено на роботі з виплатою йому компенсації в розмірі середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні представник відповідача Білопільської міської ради Глущенко Г.О. клопотання підтримала.

Позивач ОСОБА_1 , його адвокат Даценко А.М. проти задоволення клопотання заперечували, мотивуючи тим, що відповідач не мав законних підстав приймати розпорядження від 05 серпня 2022 року №34-К.

Представники відповідачів Білопільського міського голови Авраменко О.В., Куянівського ТКП Шапоренко І.М. клопотання про закриття провадження підтримали.

Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Розпорядженням Білопільського міського голови Зарка Ю.В. від 05 серпня 2022 року №34-К «Про скасування розпоряджень міського голови Білопільської міської ради Сумської області від 27 квітня 2022 року №21-К від 03 травня 2022 року №23-К» скасовані розпорядження міського голови від 27 квітня 2022 року №21-К та розпорядження міського голови від 03 травня 2022 року №23-К. Поновлено з 08 серпня 2022 року ОСОБА_1 на посаді директора Куянівського ТКП з виплатою йому компенсації в розмірі середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу (том 2 а. с. 78).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в справі №13/51-04 від 26 червня 2019 року йде мова про те, що закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю предмета спору можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження в справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження в справі.

З огляду на викладене, оскільки позивач звернувся до суду 31 травня 2022 року, а предмет спору перестав існувати 05 серпня 2022 року, клопотання необхідно задовольнити та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

У судовому засіданні представник позивача просив вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу.

При розподілу судових витрат між сторонами суд враховує, що згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач надав суду розписку від 25 травня 2022 року про сплату адвокату Даценку А.М. 25000 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги від 04 травня 2022 року (том 1 а. с. 189).

Представники відповідачів просили зменшити розмір правової допомоги, мотивуючи тим, що він явно завищений, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №910/4881/18.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 25000 грн. є неспівмірними зі складністю даної справи, наданим адвокатами обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому дійшов висновку, що реальні витрати позивача на правничу допомогу становлять 10000 грн.

З огляду на викладене, оскільки права позивача були порушені діями одного відповідача - Білопільської міської ради, тому суд вважає за необхідне стягнути з останньої на користь позивача 10000 грн. понесених і документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу адвокату Даценку А.М. при розгляді справи.

Керуючись ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 255, ст. ст. 260, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Білопільського міського голови Зарка Юрія Васильовича, Білопільської міської ради, Куянівського торгово-комунального підприємства про визнання незаконними та скасування розпоряджень про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Стягнути з Білопільської міської ради на користь ОСОБА_1 10000 грн. судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05 серпня 2022 року.

Суддя