Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,

установив:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, з урахуванням нової редакції, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди посилаючись на те, що 06.05.2020 року о 02.45 годині в м. Києві по вулиці Харківське шосе, 19-Б, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Atego», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у її (позивача) власності. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2020 року у справі № 755/6588/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідальність відповідача була застрахована згідно Полісу № АО/6779996 ПрАТ «Страхова група «ТАС», яка здійснила виплату страхового відшкодування в межах страхової суми у розмірі 130 000,00 грн. Згідно зі Звітом № 210/05-20 від 26.05.2020 року про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, що був їй заподіяний внаслідок ДТП становить 520 226,32 грн. Враховуючи виплату страхового відшкодування просила стягнути з відповідача шкоду у розмірі 390 226,32 грн., та 3 000,00 грн. за проведення експертного дослідження. Крім того, просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. Моральну шкоду обґрунтувала тим, що належний їй автомобіль був її основним засобом пересування, і його пошкодження завдано душевних страждань. Таким чином, враховуючи викладені обставини просила стягнути з відповідача матеріальний збиток в сумі 390 226,32 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,0 грн., та судові витрати, які складаються з вартості експертної оцінки - 3 000,00 грн., витрат на правника - 8 000,00 грн. та судовий збір - 4 032,27 грн.

До суду позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В попередньому засіданні пояснював, що страхова компанія виплатила страхове відшкодування, однак ці кошти не покривають збитки позивача. З приводу автомобіля позивача зазначив, що можливо він проданий.

До суду відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. В попередньому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Посилались на те, що автомобіль позивача було продано. Вважали, що позивач не довів заявлені вимоги.

До суду представник третьої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 23.10.2020 року.

26.10.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Ухвалою від 02.11.2020 року позов залишено без руху.

09.11.2020 року позивачем подано документи на виконання вимоги суду.

Згідно ухвали суду від 25.11.2020 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

03.03.2021 року за клопотанням представника відповідача витребувано докази.

18.03.2021 року надійшли документи на вимогу суду.

07.04.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

В суді встановлено, що 06.05.2020 року о 02.45 годині в м. Києві по вулиці Харківське шосе, 19-Б, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Atego», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у власності позивача. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2020 року у справі № 755/6588/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 06.05.2020 року.

Згідно зі Звітом № 210/05-20 від 26.05.2020 року про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 520 226,32 грн.; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу - 499 372,99 грн.; ринкова вартість автомобіля - 543 293,68 грн.; втрата товарної вартості - 20 853,33 грн.

Встановлено, що відповідальність відповідача була застрахована згідно Полісу № АО/6779996 ПрАТ «Страхова група «ТАС», де страхова сума за матеріальну шкоду становить 130 000,00 грн., франшиза - 1 500,00 грн.

03.06.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування.

Згідно платіжного доручення № 116059 від 06.08.2020 року ПрАТ «Страхова група «ТАС», перерахувало ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 128 500,00 грн.

У зв`язку з викладеними обставинами, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальний збиток в сумі 390 226,32 грн. (520 226,32 грн. - 130 000,00 грн.).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів»).

Зі змісту вказаних приписів вбачається, що обов`язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, тобто на відповідача.

Отже, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (статті 9, 22 - 31, 35, 36 Закону).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача суд приймає за основу Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 210/05-20 від 26.05.2020 року, який був прийнятий страховою компанією відповідача при визначенні страхового відшкодування з яким позивач погодилась та не оспорювала у встановленому порядку. Згідно даного Звіту вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 520 226,32 грн.; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу - 499 372,99 грн.; ринкова вартість автомобіля - 543 293,68 грн.; втрата товарної вартості - 20 853,33 грн.

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача, в матеріалах справи відсутні. Відсутні документи і щодо продажу позивачем автомобіля.

Страхова компанія відповідача - ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування позивача у розмірі 128 500,00 грн., розмір якого розраховано з урахуванням ліміту - 130 000,00 грн. та франшизи - 1 500,00 грн. Тобто, страхове відшкодування сплачено в межах ліміту.

В заявлених вимогах позивач не враховує франшизу, та просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 390 226,32 грн. (520 226,32 грн. - 130 000,00 грн.). Враховуючи норми діючого законодавства, надані сторонами докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 390 226,32 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

По даній справі позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., враховуючи докази надані позивачем, вимоги законодавства, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню.

Таким чином, проаналізувавши надані докази та враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та мають бути задоволені.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надав доказів на підтвердження свої заперечень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

По даній справі позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 4 032,27 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. та витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 3 000,00 грн.

Вивчивши надані документи, суд дійшов висновку, що судові витрати є доведеними та підлягають стягненню з відповідача. Всього з відповідача слід стягнути 15 032,27 грн. судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-78, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 390 226,32 (триста дев`яносто тисяч двісті двадцять шість гривень 32 копійки), моральну шкоду у розмірі 10 000,00 (десть тисяч 00 копійок) грн. та судові витрати - 15 032,27 (п`ятнадцять тисяч тридцять дві гривні 27 копійок) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 04.08.2022 року.

Суддя: