ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м.Суми

Справа №592/15919/21

Номер провадження 22-ц/816/775/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Левченко Т. А. (суддя-доповідач), Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Алфьорова А.М., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму, а саме 2393 грн щомісячно до закінчення нею навчання в Економічно-Гуманітарній Академії, розташованій у м. Варшава (Республіка Польща).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені та він проживає окремо. Дочка ОСОБА_3 01 жовтня 2020 року вступила навчатися на платній основі на стаціонар до Економічно-Гуманітарної Академії у Варшаві (Республіка Польща). Дочка не тільки не може самостійно оплатити навчання, але й не може самостійно забезпечити себе матеріально, а тому потребує допомоги батька, оскільки позивачка самостійно надати їй таку допомогу не може. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча, на думку позивачки, може надавати таку допомогу, оскільки він є працездатним, займається підприємницькою діяльністю, від якої отримує доходи.

Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.

Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 16 лютого 2022 року залучив до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 .

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 20 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Економічно-Гуманітарній Академії, м. Варшава, Республіка Польща, тобто до 30.09.2022 р., аліменти сплачувати ОСОБА_1 , починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до суду 16.12.2021 р.

В іншій частині позову відмовив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 992 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю, а також стягнути судові витрати на правову допомогу адвоката у сумі 2000 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому вважає, що ухваливши рішення про стягнення з відповідача на повнолітню дочку аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх його доходів, замість мінімального їх розміру сумі 1/4 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Також не погоджується з відмовою суду у стягненні з відповідача на її користь витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 2000 грн.

Вказує на те, що вона долучила до своєї позовної заяви квитанцію про оплату правової допомоги адвоката у вказаному розмірі, де зазначено, що це оплата за підготовку позовної заяви та участь адвоката в якості її представника у всіх судових засіданнях у справі. Вважає, що розмір витрат є співмірним з обсягом наданих послуг і повністю відповідає вимогам ст. 137 ЦПК України.

Від представника відповідача адвоката Іванченка М.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Наголошує на тому, що позивачка не довела, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу зазначає, що надана представником позивачки квитанція від 14 грудня 2021 року не є платіжним документом та відповідно не є належним доказом понесених позивачкою витрат.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 5) та мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Згідно довідки від 14 вересня 2021 року ОСОБА_3 зарахована з 01 жовтня 2020 року на навчання до Економічно-Гуманітарної Академії у Варшаві на стаціонарне навчання на платній основі, на період з 01 жовтня 2020 року до 30 вересня 2022 року (а. с. 7-8).

Відповідач ОСОБА_2 01 червня 2022 року прийнятий на роботу ФОП ОСОБА_4 адміністратором залу на умовах неповного робочого часу з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу - 3250 грн (а. с. 30-31).

Задовольняючи позов частково та визначаючи аліменти на утримання повнолітньої дочки сторін в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивачка, доводять потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати допомогу в заявленому розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу), так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 1,2 ст. 200 СК України).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що повнолітня дочка сторін навчається в Економічно-Гуманітарній Академії у Варшаві на стаціонарі на платній основі та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, матеріальний стан відповідача та визначив розмір аліментів - 1/8 частина усіх видів його заробітку (доходу), підстав для зміни якого колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права, а саме ч. 2 ст. 182 СК України, а саме щодо визначення мінімального розміру аліментів в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки законом визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на неповнолітню дитину.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині незгоди з відмовою суду у стягненні на користь позивачки витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .

Таким чином, витрати сторони, пов`язані з оплатою правової допомоги у суді апеляційної інстанції, відповідно до норм діючого ЦПК України входять до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В суді першої інстанції інтереси позивачки ОСОБА_1 представляв адвокат Сапіч В.М. (а. с. 35).

Відповідно до умов п. 1. та 2 Угоди № 12/2 про надання правої допомоги від 14 грудня 2021 року предметом даної угоди є надання виконавцем (адвокат Сапіч В.М.) правничої допомоги замовнику ( ОСОБА_1 ) за плату згідно досягнутої домовленості. Виконання замовлення починається після внесення узгодженої сторонами попередньої оплати за правничу допомогу, яка назад не повертається. Замовник доручає, а виконавець зобов`язується підготовувати позовну заяву про стягнення аліментів та прийняти участь в якості представника замовника при її розгляді в суді (а. с. 9).

Відповідно до квитанції про оплату правової допомоги від 14 грудня 2021 року, адвокатом Сапічем В.М. в порядку оплати правової допомоги відповідно до Угоди № 12/2 від 14 грудня 2021 року, отримано від ОСОБА_1 2000 грн за підготовку позовної заяви про стягнення аліментів та представлення її інтересів при судовому розгляду даної позовної заяви (а. с. 10).

Разом з першою заявою по суті спору ( в позовній заяві) позивачкою відповідно до вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України було подано попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, який складається з витрат на оплату правової допомоги у сумі 2000 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти стягнення вказаних судових витрат, зокрема, з тих підстав, що надана представником позивачки квитанція від 14 грудня 2021 року про оплату правової допомоги не є платіжним документом та належним доказом понесених позивачкою витрат, так як не містить номеру, відмітки банк, реквізитів, а угода № 12/2 від 14 грудня 2021 року не містить інформації про порядок обчислення гонорару.

Проте, з огляду на умови угоди про надання правової допомоги, враховуючи, що вказаною угодою передбачено підготовку позовної заяви про стягнення аліментів та участь адвоката Сапіча В.М. у судових засіданнях, в яких він приймав участь в суді першої інстанції 16 лютого 2022 року та 20 червня 2022 року, що підтверджується відповідними протоколами судового засідання; квитанцію про оплату правової допомоги від 14 грудня 2021 року на суму 2000 грн за підготовку позовної заяви та представлення інтересів позивачки в судовому засіданні, при цьому квитанція містить підписи і платника ( ОСОБА_1 ) і адвоката Сапіча В.М., колегія суддів дійшла висновку, що в даній конкретній справі, витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції підтверджуються належними доказами.

Отже, наявні правові підстави для відшкодування позивачці витрат на професійну правничу допомогу.

З врахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 гривень понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду в частині відмови у стягнення вказаних витрат підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376, ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2022 року в даній справі скасувати в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2022 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач Т. А. Левченко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук