Справа № 759/2584/22
Провадження №2/369/4265/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Волчко А.Я.

за участю секретаря Миголь А.А,,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дем`яненко М.В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за попереднім договором,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дем`яненко М.В. звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за попереднім договором

Представник позивача просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 19 160 доларів США та 3% річних за період прострочення (за один календарний рік за користування грошовими коштами) в розмірі 605 доларів США, що становить 19 765 доларів США.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04.04.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за попереднім договором за підсудністю до Києво- Святошинського районного суду Київської області.

До Києво-Святошинського районного суду Київської області 20.06.2022 року надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за попереднім договором.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючому судді Волчку А.Я. дану справу передано 20 червня 2022 року.

Разом з позовною заявою представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Дем`яненком М.В. подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за попереднім договором.

В обґрунтування заяви зазначав, що 25.12.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , який діяв через представника ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності, укладено попередній договір купівлі-продажу квартири. За умовами попереднього договору від 25.12.2020 року, сторони зобов`язалися у майбутньому в строк до 30.07.2021 року укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . В рахунок домовленостей за попереднім договором від 25 грудня 2020 року, ОСОБА_1 передала грошову суму розміром 568 932 гривні, що на дату укладення договору складало 20 160 доларів США (пункт 3 попереднього договору). У відповідності до пункту 6 попереднього договору від 25 грудня 2020 року, у разі невиконання ОСОБА_2 умов цього договору з будь - яких причин, ОСОБА_2 повинен повернути ОСОБА_1 суму у гривні, що становитиме еквівалент 20 160 доларів США по готівковому курсу, протягом одного місяця.

Станом на 19 січня 2022 року, зобов`язання із боку ОСОБА_2 не виконані, основний договір не укладено, кошти інвестору кредитору не повернуті. 07 жовтня 2021 року, за відповідною розпискою в рахунок повернення сплачених за попереднім договором від 25 грудня 2020 року кошів, ОСОБА_1 було отримано кошти в розмірі 1000 доларів США. Залишок коштів склав 19 160 доларів США. Наступний платіж очікувався до 07.11.2021 року. Після цих подій, станом на 19 січня 2022 року, ОСОБА_4 кошти в розмірі 19 160 доларів США повернуті не були. Сума стягнення за заявленим позовом становить 19 765 доларів США, що включає у себе суму основного боргу в розмірі 19 160 доларів США та 3 % річних за період прострочення (за один календарний рік за користування грошовими коштами) в розмірі 605 Доларів США.За офіційним курсом НБУ, станом на 03 лютого 2022 року курс гривні до Долара США становить 28, 38 гри. за 1 долар США.

Представник ОСОБА_1 просив накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 , а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:008:5424, :07:008:5425, :07:008:5426, :07:008:5427, :07:008:5428, :07:008:5429, :07:008:5430, :07:008:5431, :07:008:5449, :07:008:5432, :07:008:5448, :07:008:5447, :07:008:5433, :07:008:5434, :07:008:5446.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Заявником не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду, не надано доказів, що вимоги на які просить накласти позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогам. А тому самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Позивачем не надано доказів про вартість майна, на яке він просить накласти арешт, тому неможливо виконати вимогу ст.152 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення позову заявленим вимогам.

Разом з тим, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позову. Суд критично ставиться до оголошень розміщених в Інтернет мережі щодо продажу об`єктів нерухомості, оскільки в суду відсутня можливість ідентифікувати вказані об`єкти, як такі з приводу яких виник спір між сторонами.

За таких обставин, приходжу до висновку, що підстави для забезпечення позову відсутні.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст.149-154,157,353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дем`яненко М.В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за попереднім договором, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: А.Я. Волчко