Номер провадження: 22-ц/813/2554/22
Справа № 522/9212/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

09 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 , нарахованої за період з вересня 2012 року по грудень 2019 року, яка відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам №В-15/60946128 від 08.04.2020 р. складає 136164 (сто тридцять шість тисяч сто шістдесят чотири) гривні 95 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 16 березня 2005 року по 29 березня 2007 року сторони перебували у шлюбі, в якого у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 18.08.2005 року, актовий запис №615).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 квітня 2007 року (справа №2-807/07) задоволено позов ОСОБА_2 та стягнено з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини заробітку, до повноліття дитини.

Станом на 24 вересня 2012 року заборгованість у нього була відсутня.

24 грудня 2019 року ОСОБА_2 подала до відділу заяву про прийняття до виконання дублікату виконавчого листа по справі №2-807/07, виданого Біляївським районним судом Одеської області 10.12.2019 р.

У вересні 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягнено домовленість, згідно із якої їх спільна донька ОСОБА_3 буде проживати із ним та її бабусею ОСОБА_4 , та дідусем ОСОБА_5 , оскільки відповідач влаштувалась до роботи на морських суднах.

За даної домовленості також було вирішено, що позивач звільняється від сплати аліментів, у зв`язку з чим в вересні 2012 року ОСОБА_6 була подана відповідна заява до ДВС.

Отже, за період із вересня 2012 року по грудень 2019 року у відповідача взагалі відсутнє право на аліменти, оскільки донька проживала у цей період окремо від неї.

Посилався на те, що за час своєї праці за кордон відповідач отримувала пристойну заробітну плату, придбала дві квартири, при цьому їх донька була лише на його утриманні як батька.

Також указував, що нарахована заборгованість за період із вересня 2012 року по 04 жовтня 2016 року взагалі підпадає під дію ч.3 ст. 197 СК України, оскільки виконавчий лист відповідачкою не пред`являвся без поважних причин.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

29 липня 2020 року до суду надійшли заяви від відповідача, згідно із яких посилалась на те, що з приводу заборгованості ОСОБА_1 по аліментам вже 7 років існує кримінальне провадження.

Проте весь цей час він скривається в росії та скриває свої доходи, оскільки не є безробітним та має там бізнес.

Посилалась на те, що за останні 4 роки він придбав багато квартир (в 2018 році) в ЖК «Сіті Парк», які переоформив на свою матір.

Посилалась на те, що весь цей час донька проживала разом із нею та її матір`ю, спочатку в м. Теплодар, а потім у АДРЕСА_1 . Посилалась на те, що за весь цей час із 2012 року по 2019 рік вона дійсно працювала в морі та самостійно забезпечувала доньку, відповідач як батько їм матеріально не допомагав. При цьому, бабусі ОСОБА_7 (мати позивача) за власним бажанням доглядала за онукою, а вона, відповідачка, їх забезпечувала. Проте на теперішній час, ОСОБА_2 , є безробітною та донька поступила в училище, а тому їм потрібна допомога (а.с.61-86).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити, звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 , нарахованої за період з вересня 2012 року по грудень 2019 року, яка відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам №В-15/60946128 від 08.04.2020 р. складає 136164 гривні 95 коп.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що частину часу, за яким державним виконавцем було нараховано заборгованість, а саме з вересня 2012 року по 04 жовтня 2016 року підпадає під час дії ч. 3 ст. 197 СК України, якою було встановлено, що суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти, а тому заборгованість по аліментам, нарахована державним виконавцем до 05 жовтня 2016 року не підлягає стягненню з позивача.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 05 серпня 2022 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що з 16 березня 2005 року по 29 березня 2007 року сторони перебували у шлюбі, в якого у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 18.08.2005 року, актовий запис №615 (а.с.17)).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 квітня 2007 року (справа №2-807/07) задоволено позов ОСОБА_2 та стягнено з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини заробітку, до повноліття дитини.

На підставі вказаного рішення суду 04.10.2007 року судом було видано виконавчий лист №2-807/07, який перебував на примусовому виконанні в Другому Малиновському відділі ДВС ОМУЮ у період із 07.09.2011 року по 24.09.2012 року (виконавче провадження №28807343).

24 вересня 2012 року вказане виконавче провадження було завершено за заявою стягувача, тобто ОСОБА_2 ..

У подальшому, 24 грудня 2019 року, ОСОБА_2 звернулась до відділу ДВС із заявою про прийняття на виконання дублікату виконавчого листа №2-807/07, виданого 10 грудня 2019 року Біляївським районним судом Одеської області (а.с.19).

09 січня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60946128.

28 квітня 2020 року державним виконавцем Філімоновою К.В. було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам №В-15/60946128, згідно якого розрахунок заборгованості по аліментам здійснено за період із 22.09.2012 року по 08.04.2020 року та визначено у розмірі 137 840, 94 грн. (а.с.23-24).

Згідно із листа начальника відділу ДВС від 06.05.2020 року/вих..№19417, станом на 30.04.2020 року боржником сплачено аліменти у розмірі 13 201 грн., за період із моменту відкриття виконавчого провадження з 09.01.2020 року по 30.04.2020 року заборгованість відсутня; існує переплата у розмірі 203, 34 грн. (а.с.29).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що частину третю статті 197 СК України, яка передбачала право суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти, виключено Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, що набув чинності 05 жовтня 2016 року.

Однак повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може з огляду на наступне.

Стаття 3 ЦПК України встановлює дію у часі законодавства про цивільне судочинство, тобто норм процесуального права.

Правова норма, що містилася в ст.197 СК України, хоча і встановлювала певну процедуру (необхідність звернення до суду), але є нормою матеріального права.

За змістом ст.5 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини третьої статті 197 СК України (у редакції Закону України від 17 травня 2016 року № 1370-VIII, що діяла до 05 жовтня 2016 року) суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99).

Таким чином, при вирішенні спору про звільнення від сплати заборгованості, що виникла у період з вересня 2012 по грудень 2019 року, можуть бути застосовані підстави такого звільнення, що існували на час виникнення зобов`язання з її виплати.

Позивач вказував на те, що у вересні 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягнено домовленість, згідно із якої їх спільна донька ОСОБА_3 буде проживати із ним та її бабусею ОСОБА_4 , та дідусем ОСОБА_5 , оскільки відповідач влаштувалась до роботи на морських суднах. За даної домовленості також було вирішено, що позивач звільняється від сплати аліментів, у зв`язку з чим в вересні 2012 року ОСОБА_6 була подана відповідна заява до ДВС.

Згідно із пункту 6 статті 3 ЦК України добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них

В супереч вимог ст.12, 81 ЦПК України ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів наявності у неї поважних причин не пред`явлення виконавчого листа про стягнення аліментів до виконання у період з вересня 2012 року по 04 жовтня 2016 року (дата набрання законної сили Закону України «Про виконавче провадження»).

Зазначене свідчить про наявність підстав для застосування ч.3 ст.197 СК України та звільнення позивача від сплати заборгованості, що виникла у період з вересня 2012 року по 04 жовтня 2016 року.

Згідно із наданого органом ДВС розрахунку заборгованість у цей період склала 56 905 грн 63 коп. (а.с. 21-21 зворот).

Судом апеляційної інстанції не приймається до уваги заявлений період стосовно звільнення від сплати аліментів після 04 жовтня 2016 року, оскільки ч. 3 ст. 197 СК України втратила силу та не регулювала спірні правовідносини.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку при застосуванні норм права, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від сплати заборгованості по сплаті аліментів за період з вересня 2012 року по 04.10.2016 року включно на суму 56 905 гривень 63 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 05 серпня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк