РІШЕННЯ

Іменем України

05.05.2022 Справа №607/3038/22 Провадження № 2/607/1832/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Семенець Т.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

УСТАНОВИВ:

18.02.2022 позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.07.2007 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 18.10.2019 рішенням Тернопільського міськрайонного суду шлюб між сторонами розірваний. Позивач вказує, що неповнолітні діти сторін проживають із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, постійного заробітку немає, однак регулярно їздить за кордон та отримує чималі кошти.

За таких підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 9000 грн на обох дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.03.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

У судовому засіданні 05.05.2022 позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Пояснила, що впродовж тривалого часу відповідач не надає допомогу на утримання дітей, хоча діти потребують значних витрат, оскільки ходять на гуртки, потребують належного харчування та забезпечення. Старша дочка сторін є алергіком, відтак потребує проходження періодичного лікування. Позивач офіційно отримує дохід у розмірі приблизно 6500 грн, а також має неофіційні додаткові доходи, а тому може надавати кошти на утримання дітей у сумі 9000 грн щомісячно. Відповідач з 2017 року перебуває та працює за кордоном, а саме у Польщі, а тому, на думку позивача, має змогу платити аліменти у розмірі 9000 грн. Разом з тим розмір доходів, які отримує відповідач, а також наявність у нього будь-якого рухомого чи нерухомого майна позивач належними доказами підтвердити не може.

У судовому засіданні 05.05.2022 представник відповідача ОСОБА_2 позов визнав частково та не заперечував щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей у сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно. Вказав, що позивачем не доведено жодними доказами матеріальне становище відповідача, зокрема, те що останній має можливість платити аліменти у розмірі 9000 грн. Зазначив, що відповідач не є фізичною особою-підприємцем, у нього відсутнє будь-яке цінне рухоме та нерухоме майно, а також банківські рахунки.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина.

При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Суд установив, що 18.10.2019 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розірвали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складений актовий запис № 1104. Указане підтверджується копією заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2019.

У даному шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Згідно з довідкою ДП «Люкс-Житло» від 12.01.2022 вих. № 7 діти сторін проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, хоча має таку можливість. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їх фізичного та духовного розвитку.

Вказане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого.

Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні.

Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2022 становить 2618 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Так, позивач не підтвердила суду належними та допустимими доказами, що відповідач з 2017 року перебуває за кордоном та отримує дохід, а також має у своїй власності цінне рухоме та нерухоме майно. Так само не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні доводи представника відповідача про те, що відповідач не зареєстрований як фізична особа-підприємець, у нього відсутнє будь-яке цінне рухоме та нерухоме майно, а також відсутні відкриті банківські рахунки.

При цьому суд зауважує, що витрати на гуртки та лікування, про які в обґрунтування позовних вимог зазначала позивач, за змістом ст. 185 СК України належать до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), та підлягають стягненню в окремому порядку.

Ураховуючи викладене, а також приймаючи до уваги доводи представника відповідача, що відповідач має фінансову можливість витрачати на утримання неповнолітніх дітей кошти у сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дітей сторін аліменти у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 496 грн 20 коп., а інші 50 відсотків судового збору у сумі 496 грн 20 коп. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. 4, 76-82, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 6, 259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 лютого 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник відповідача: адвокат Чудопалов Юрій Юрійович, місцезнаходження: вул. За Рудкою, буд. 35, м. Тернопіль.

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 10.05.2022.