КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/3445/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянув у порядку письмового провадження в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрінтербуд» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрінтербуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вихідної допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

В Дарницький районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач), з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрінтербуд» (далі - ТОВ «БК «Укрінтербуд», відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 18 лютого 2020 року, згідно наказу від 18 лютого 2020 року був звільнений з посади начальника тендерного відділу ТОВ «БК «Укрінтербуд» на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Станом на день звільнення, за відповідачем рахувалась заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 50 204,77 грн., яка була виплачена лише 22 вересня 2020 року, та вихідної допомоги у розмірі 16 905 грн. Вказував на вину відповідача щодо несвоєчасної виплати заробітної плати та не нарахування вихідної допомоги відповідно до ст.ст. 44, 117 КЗпП України.

При розгляді справи в суді першої інстанції, 27 травня 2021 року позивачем було подано заяву про зміну предмета позову, в якій він просив стягнути з ТОВ «БК «Укрінтербуд» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 40 166,86 грн. та вихідну допомогу в розмірі 16 905,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «БК «Укрінтербуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вихідної допомоги задоволено.

Стягнуто з ТОВ «БК «Укрінтербуд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 40 166,86 грн., вихідну допомогу у сумі 16 905,00 грн. та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «БК «Укрінтербуд» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «БК «Укрінтербуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вихідної допомоги, посилаючись на його незаконність і необгрунтованість, ухвалення рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначило про неправильність висновків Дарницького районного суду міста Києва про те, що відповідач не надав доказів протиправної поведінки позивача на посаді керівника підприємства, внаслідок чого ТОВ «БК «Укрінтербуд» було завдано значну шкоду, зокрема такі докази були надані відповідачем в додатку до відзиву, проте судом першої інстанції цим доказам не надано правової оцінки.

Також звертає увагу на те, що судом не були враховані правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц щодо дотримання розумного балансу між інтересами працівника та роботодавця при стягненні встановленого ст. 117 КЗпП України механізму компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 січня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечив, рішення суду першої інстанції вважає законним.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року в частині вимог про стягнення з ТОВ «БК «Укрінтербуд» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, виходячи із наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, Дарницький районний суд міста Києва виходив із того, що станом на день звільнення ОСОБА_1 - 18 лютого 2020 року, відповідач нарахував йому заробітну плату в сумі 50 204, 77 грн., яка виплачена позивачу 22 вересня 2020 року, тому, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто, виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в зв`язку з чим, за період затримки розрахунку при звільненні з 19 лютого 2020 року по 21 вересня 2020 року, який становить 147 днів, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 40 166,86 грн. Крім того, врахувавши, що ОСОБА_1 звільнений з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, вказаний наказ про звільнення є чинним, а відтак, як зазначив суд першої інстанції, мають бути застосовані правові наслідки розірвання трудового договору встановлені ст. 44 КЗпП України, в зв`язку з чим, з ТОВ «БК «Укрінтербуд» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку, що становить 16 905,00 грн.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись із висновками Дарницького районного суду міста Києва в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, так як судом неповно з`ясовано обставини справи і неправильно застосовані норми матеріального права.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем - ТОВ «БК «Укрінтербуд» з 23 липня 2018 року, працюючи на посаді керівника підприємства за сумісництвом (а.с. 6), а з 28 травня 2019 року, на посаді начальника тендерного відділу за сумісництвом, що підтверджується наказом № 28/05/2019-п.

Наказом № УК00-0000001 ТОВ «БК «Укрінтербуд» від 18 лютого 2020 року, позивача звільнено з посади начальника тендерного відділу з 18 лютого 2020 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. (а.с.7).

Відповідно до Довідки про нараховану заробітну плату з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, станом на день звільнення - 18 лютого 2020 року, відповідачем нараховано та не виплачено ОСОБА_1 заробітну плату при звільненні в сумі 50 204,77 грн. (а.с.8).

В подальшому, 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримав заробітну плату в сумі 50 204,77 грн., що підтверджується довідкою із АТ «Альфа-Банк» від 25 вересня 2020 року і визнається сторонами. (а.с.9).

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що період затримки розрахунку становить 147 днів - з 19 лютого 2020 року по 21 вересня 2020 року (день виплати відповідачем заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 ).

Відповідає вимогам п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року і розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували звільненню, який становить 280,95 грн. (11 800 грн. (7 000 + 4 800) / 42 днів).

Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 40 166,86 грн.

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Відповідно до п. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїй постанові, Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц зазначила, що встановлений ст.117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.

Працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас, у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 в період з 23 липня 2018 року по 28 травня 2019 року виконував обов`язки директора ТОВ «БК «Укрінтербуд», станом на 28 травня 2019 року, при передачі справ до нового керівника, у підприємства наявною була заборгованість по розрахунках з постачальниками в розмірі 2 015 833,51 грн. та відсутністю готівкових коштів у касі підприємства ( а.с.115-120), період затримки розрахунку по заробітній платі та розмір несвоєчасно виплаченої заробітної плати, колегія суддів вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам даної справи, які мають значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 4000 грн., тобто 10% від заявленого позивачем розміру.

Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ТОВ «БК «Укрінтербуд`на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 4000 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ухвалено судом першої інстанції за неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не в повному обсязі відповідають обставинам справи.

Виходячи з наведеного, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 40 166,86 грн. підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ТОВ «БК «Укрінтербуд» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 4 000 грн.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року в частині стягнення з ТОВ «БК «Укрінтербуд» на користь позивача вихідної допомоги у сумі 16 905 грн. є законним, відповідає обставинам справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині, суд першої інстанції вірно виходив із того, що позивач звільнений з роботи наказом ТОВ «БК «Укрінтербуд» за ч. 3 ст. 88 КЗпП України, наказ про його звільнення є чинним, тому, настають правові наслідки розірвання трудового договору з підстав, наведених у вказаній правовій нормі, тобто, не виконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору.

Такі правові наслідки встановлені ст. 44 КЗпП України, згідно з якою, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Отже, позивач ОСОБА_1 має право на вихідну допомогу у розмірі, не меншому, ніж його тримісячний середній заробіток.

Врахувавши межі позовних вимог, розмір середньоденної заробітної плати позивача за останні два місяці, що передували звільненню 280,95грн., середньомісячне число робочих днів за останні два місяці роботи 21(42/2), суд на передбачених законом підставах стягнув із відповідача на користь позивача вихідну допомогу у сумі 16 905 грн.

Апеляційній скарга не містить доводів на спростування вирішення вказаних позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду про те, що відповідач не надав доказів протиправної поведінки позивача на посаді керівника підприємства, внаслідок чого ТОВ «БК «Укрінтербуд» було завдано значну шкоду, зокрема такі докази були надані відповідачем в додатку до відзиву, проте судом першої інстанції цим доказам не надано правової оцінки колегія суддів вважає необгрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи ці доводи відповідача мотивовано і підставно відхилені судом першої інстанції із посиланням на те, що жодних доказів понесення таких витрат підприємством чи завдання йому шкоди внаслідок протиправних дій позивача до матеріалів справи не додано, вироком суду вони не підтверджені, а відтак, ґрунтуються лише на припущеннях та не можуть бути покладені в основу судового рішення.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ «БК «Укрінтербуд» в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрінтербуд» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку скасувати та ухвалити у цій частині позовних вимог нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрінтербуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрінтербуд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар