Справа № 505/864/22
Провадження № 2-о/505/77/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2022 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі Шевчук С.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Осокіна С.Ю.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що 16 травня 2009 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований у відділі РАЦС по місту Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 82.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26.04.2018 року шлюб між сторонами був розірваний, питання про визначення подальшого місця проживання дитини судом не вирішувалося і син залишився мешкати разом із позивачем.

Однак, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2011 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів, хоча з лютого місяця 2021 року по теперішній час син проживає разом із ним в с. Любомирка, Подільського району відповідачка сином не цікавиться та участі в його житті не приймає.

Відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2021 року місце проживання дитини визначено разом із ним.

Позивач зазначив, що дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, тобто аліменти, які стягуються з нього, відповідачкою не витрачаються в інтересах дитини, що є підставою для припинення стягнення з нього аліментів.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Осокін С.Ю. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала у їх задоволенні, підтвердила, що дійсно син мешкає разом із батьком ОСОБА_1 .

Вислухавши сторони, дослідивши доводи позовної заяви та докази, додані учасниками до матеріалів справи, суд встановив наступне:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області неповнолітній ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Гонората Котовського району Одеської області, батьками якого є позивач та відповідач по справі.

Згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2011 року по цивільній справі № 2-1163/1539/11 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини із всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 02.06.2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з довідки Куяльницької сільської Подільського району Одеської області №723 від 01.12.2021 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дйсно проживає разом з батьком ОСОБА_1 із лютого 2021 року до теперішнього часу за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2021 року по цивільній справі № 505/1721/21 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області про визначення місця проживання дитини. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Дослідивши доводи сторін та письмові докази, додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.3 вказаної Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 статті 18 Сімейного кодексу України, згідно якої, способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Судом достовірно встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час звернення до суду постійно проживає разом з батьком та знаходиться на утриманні позивача. Вказані обставини встановлені рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2021 року по цивільній справі № 505/1721/21, яким одночасно визначено місце проживання дитини разом із позивачем.

За таких обставин припинення правовідношення, а саме - припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 за рішенням суду від 16.06.2011 року по цивільній справі № 2-1163/1539/11, є належним способом захисту інтересів позивача в розумінні ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України.

При цьому суд зазначає, що припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача - відповідачки ОСОБА_2 не припиняє обов`язку батька - позивача ОСОБА_1 утримувати малолітнього сина, який постійно проживає разом з ним.

Встановлені судом обставини справи фактично свідчать про зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, а також особи, яка їх одержує, в зв`язку з чим, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача.

З огляду на те, що факт постійного проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлений рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2021 року по цивільній справі № 505/1721/21, яке не оскаржувалося сторонами та набрало законної сили 04 січня 2022 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача.

У зв`язку з тим, що позивач, згідно копії посвідчення серії НОМЕР_3 є учасником бойових дій, судовий збір необхідно стягнути з відповідачки на користь держави.

Керуючись ст.ст. 180-184 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Су д д я Г.В. Павловська

Повне судове рішення складено та підписано 15.07.2022 року