Справа № 202/7704/21
Провадження № 2/202/853/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

26 липня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

судді Бєльченко Л.А.

при секретарі Салінській А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на до приватизацію житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись з цим позовом до суду і уточнивши позовні вимоги, позивач зазначила, що на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська серії УП № 194 від 29 листопада 2016 року, що виданий на підставі розпорядження управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 23 листопада 2016 року № 752, ОСОБА_2 надано право на постійне зайняття житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_1 зі складом родини дві особи, а саме: ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки № 3726 від 23 жовтня 2017 року, виданої КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, в кімнаті № 431 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , постійно мешкають та мають право на приватизацію житла на момент набрання чинності Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ОСОБА_4 , як відповідальний квартиронаймач, яка зареєстрована в кімнаті з 09 липня 2002 року, її донька ОСОБА_1 , яка зареєстрована в кімнаті з 15 листопада 2013 року. Кімната № 431 жилою площею 12,8 кв.м,, обладнана кладовою, хол 7,3 кв.м., санвузлом 2,0 кв.м., загальна площа кімнати становить 22,1 кв.м.

З метою приватизації вказаної кімнати, її мати та вона, позивач, 23 жовтня 2017 року звернулися до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою про приватизацію кімнати АДРЕСА_3 .

30 листопада 2017 року Департаментом житлового господарства ДМР було повідомлено про неможливість розгляду поданої заяви про приватизацію, оскільки згідно з довідкою КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 03.01.2017 № 21 ними використано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.04.1994 року, виданого Дніпропетровським домобудівельним комбінатом №1 згідно з розпорядженням № П96, зареєстрованим КП «ДМБТІ» ДОР за реєстровим 103.

Крім того, відповідно до листа Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості» Дніпровської міської ради № 2366 від 28 серпня 2018 року, відповідно до переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, із змінами і доповненнями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012№578/5, збережені списки громадян, які здійснювали обмін квартир в 1989 році. Зазначено, що 18.10.1989 року дійсно був обмін житлових приміщень між ОСОБА_5 ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 .

Згідно з довідкою Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 87 від 10 грудня 2018 року, відповідно до архівних даних за ОСОБА_2 був зареєстрований житловий будинок в АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11 листопада 1994 року Покровською держнотконторою, реєстровий номер № 2891, житловий будинок продано 23 жовтня 2001 року.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 6 від 21 травня 2013 року та № 41 від 19 грудня 2016 року, по обліку Синельниківського БТІ в селищі Чаплине Васильківського району приватизацію житла за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зареєстровано .

Позивач зазначила, що її, позивача, мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті останньої, нею, як на відповідального квартиронаймача, було отримано ордер серії УП № 215 від 06.08.2019 року на зайняття житлової площі в кімнаті АДРЕСА_3 .

З метою приватизації вказаної кімнати, вона, ОСОБА_1 , 12.08.2019 року звернулася з пакетом документів до Управління житлового господарства ДМР.21.08.2019 р. нею була отримана відповідь за №3-16/3719, де зазначено, що нею використано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду за адресою: АДРЕСА_4 , проведена реєстрація права власності на квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.04.1994 року, виданого Дніпропетровським домобудівельним комбінатом №1 згідно з розпорядженням за № П96, зареєстрованим КП «ДМБТІ» ДОР за реєстраційним номером 103. Крім того, повідомлено про відсутність відомостей про реєстрацію місця проживання у період з 01.01. 1993 року по 18.05.1995 рік.

Позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 1994 року вона приймала участь у приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_4 . Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 , нею, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 1/3 частині за кожним. Загальна площа приватизованої квартири становила 38,1 кв. м., тобто по 12,7 кв.м. на кожного при можливій приватизації 21 кв.м. на одну людину та 10 кв. м. додатково на сім`ю. Таким чином, нею не використано залишок площі у розмірі 18,3 кв.м. Загальний розмір кімнати АДРЕСА_3 становить 22,1 кв.м. Отже вона має право на безоплатну доприватизацію кімнати в гуртожитку в обсязі 18,3 кв.м, а решту 3,8 кв.м (22,1 кв.м-18.3 кв.м) має право отримати як спосіб приватизації шляхом купівлі надлишкової загальної площі житлових приміщень у гуртожитках. Органом приватизації Дніпровської міської Ради була надана відповідь від 05.03.2018р №11-139/1, що залишок житлових чеків від приватизації квартири АДРЕСА_6 складає 2 грн 04 коп. кожному з учасників приватизації.

Позивач також зазначила, що у листопаді 1989 року її батьки, які на той час вже спільно не проживали, отримали за обміном дві квартири: мати, ОСОБА_4 отримала квартиру за номером АДРЕСА_7 , а батько, ОСОБА_10 отримав квартиру за номером АДРЕСА_8 , про що свідчить список громадян на отримання обмінних ордерів за 1989 рік.Вона, ОСОБА_1 , та брат залишилися проживати спочатку з матір`ю в квартирі АДРЕСА_7 , де мали зареєстроване місце проживання з 13.11.1989 року. Проте з невідомих причин вказана інформація не збереглася. Відповідно до листа за вих. № 10/5-1543 від 26.06.2019 року відділом обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради було повідомлено, що картотека з питань реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 в розпорядженні департаменту відсутня.Натомість доказом її проживання за адресою: АДРЕСА_4 є копія заяви на отримання паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року серн НОМЕР_1 , що був виданий 02.09.1991 року Індустріальним РВВС в м. Дніпропетровську на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вказано її місце проживання станом на 02.09.1991 року завищевказаною адресою.

У подальшому, 25 квітня 1994 року, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпропетровським домобудівельним комбінатом № 1 вона приймала участь у приватизації квартири, за адресою: АДРЕСА_4 . Право власності, як зазначалось вище, було зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 по 1/З частини за кожним.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у редакції станом на 25.04.1994 року, якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті З цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сімї наймача включаються лише громадяни які постійно проживають в крав тирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15 вересня 1992 р. № 56, що діяло на час приватизації ними квартири, було передбачено, що громадянин,який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

Позивач зазначила, що вказані норми закону, що діяли у 1994 році, підтверджують той факт, що станом на 25.04.1994 року вона мала зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки при його відсутності вона б не змогла прийняти участь у приватизації цієї квартири. Крім того, в копії поквартальної картки за адресою: АДРЕСА_4 . є відмітка про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою з 13.11.1989 її матері, як головного квартиронаймача, і її дітей - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

27.09.1994 року вказана квартира була продана відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 5-8855. Після продажу цієї квартири вона з братом переїхала проживати без реєстрації до квартири за АДРЕСА_9 у цьому ж будинку, право користування якою мав їх батько, ОСОБА_10 . В цій квартирі вона проживала по травень 1995 року.Вказана інформація підтверджується актом, що був складений 21.08.2021 року комісією у складі мешканців будинку по АДРЕСА_10 , посвідчений керівником ОСББ «Софія 71-а».

У травні 1995 року вона переїхала проживати до житлового будинку по АДРЕСА_11 , що підтверджується відміткою в її паспорті та довідкою за № 117 від 23.01.2018 року, виданою виконкомом Любимівської сільської ради.В домовій книзі Любимівської сільської ради міститься відмітка про її прибуття на територію селища саме з Індустріального району м. Дніпропетровська.

Таким чином, вбачається період її постійного поживання з 01.01.1993 року по 18.05.1995 року за адресою: АДРЕСА_12 .

Встановлення факту постійного проживання за даною адресою у вказаний період має для неї юридичне значення, оскільки надає право на приватизацію кімнати у гуртожитку.

Тому просила суд встановити факт її постійного проживання за адресою:АДРЕСА_4 в період з 01.01.1993 року по 27.09.1994 року; встановити факт постійного її проживання за адресою: АДРЕСА_13 в період з 27.09.1994 року по 18.05.1995 року. Також просила визнати право на до приватизацію житлового приміщеннякімнати АДРЕСА_3 загальною площею 22,1 кв. м. з правом викупу надлишкової площі у розмірі 3,8 кв.м.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Борсук В.М., підтримав позов і просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду відзив, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти позову, оскільки позивач використала своє право на безоплатну приватизацію в обсязі 12.7 кв.м. при нормі 21 кв.м. в той час як загальний розмір кімнати № 431 гуртожитку по АДРЕСА_14 становить 22,1 кв.м. При приватизації цієї кімнати загальна площа становитиме 34,8 кв.м. і буде перевищувати встановлену норму в 31.кв.м. Тому просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячі з такого.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , матері позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , як відповідальному квартиронаймачеві, було виданно ордер серії УП № 215 від 06.08.2019 року на зайняття житлової площі в кімнаті АДРЕСА_3 (а.с.25).

З метою приватизації вказаної кімнати ОСОБА_1 звернулася з пакетом документів до Управління житлового господарства Дніпровської міської ради.21.08.2019 року нею була отримана відповідь за №3-16/3719, де зазначено, що нею використано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду за адресою: АДРЕСА_4 , реєстрація права власності на квартиру проведена на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.04.1994 року, виданого Дніпропетровським домобудівельним комбінатом №1 згідно з розпорядженням за № П96, зареєстрованим КП «ДМБТІ» ДОР за реєстраційним номером 103. Крім того, повідомлено про відсутність відомостей про реєстрацію місця проживання у період з 01.01. 1993 року по 18.05.1995 рік (а.с.22).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно разом з ОСОБА_2 і ОСОБА_9 приймала участь у приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_4 . 25 квітня 1994 року Дніпропетровським домобудівленим комбінатом було видано свідоцтво про право спільної часткової власності на житло на вказану квартиру. Загальна площа квартири становила 38,1 кв.м. 27.09.1994 року дана квартира власниками була продана (а.с.74,76).

З урахуванням того, що загальна площа приватизованої квартири АДРЕСА_6 становила 38,1 кв. м., частина кожного з власників становила 12,7 кв.м. при можливій приватизації 21 кв.м. на одну людину та 10 кв. м. додатково на сім`ю. Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не використано залишок площі у розмірі 18,3 кв.м.

Відповідно до частини третьої ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбаних їх у житлових кооперативах, нга біржових торгах шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Частиною першорю ст. 345 ЦК України також передбачено можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності.

Згідно з частиною другою ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуться громадянином на умовах найму.

Приватизацію здійснюється, в тому числі, щляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю (ст. 3 Закону).

Частиною другої ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житловічеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра.

Згідно з частиною п`ятою ст. 5 цього Закону кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Офіційне тлумаченні цієї статті викладено в Рішенні Конституційного Суду України 10 червня 2010 року № 15 - рп/2010, згідно з яким положення п.5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482 - XII, у відповідності до якого кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо:громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м на сім`ю;у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла;у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду;весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду.

Судом встановлено, що загальний розмір кімнати АДРЕСА_3 становить 22,1 кв.м. ОСОБА_1 використала право на приватизацію адресою: АДРЕСА_15 у розмірі 12.7 кв.м. Отже позивач має право на безоплатну доприватизацію кімнати № НОМЕР_2 в гуртожитку в обсязі 18,3 кв.м, а решту 3,8 кв.м (22,1 кв.м-18.3 кв.м) має право отримати з оплатою вартості надлишкової площі.

Відповідно до частини другої ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 в період з 01.01.1993 року по 27.09.1994 року і за адресою: АДРЕСА_13 в період з 27.09.1994 року по 18.05.1995 року має для позивача юридичне значення, оскільки дозволяє вирішити питання про приватизацію житлового приміщеннякімнати АДРЕСА_3 .

Проживання ОСОБА_1 у вказаний період за адресами підтверджується показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме, копією заяви на отримання паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року серн НОМЕР_1 , що був виданий 02.09.1991 року Індустріальним РВВС в м. Дніпропетровську на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вказано її місце проживання станом на 02.09.1991 року завищевказаною адресою; копією поквартальної картки за адресою: АДРЕСА_4 ., де є відмітка про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою з 13.11.1989 матері позивача ОСОБА_2 , як головного квартиронаймача, і її дітей - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 ; актом, що був складений 21.08.2021 року комісією у складі мешканців будинку по АДРЕСА_10 , посвідчений керівником ОСББ «Софія 71-а».

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і їх задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4,5,13,81,89,141,259,263-265 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 в період з 01.01.1993 року по 27.09.1994 року.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_13 в період з 27.09.1994 року по 18.05.1995 року.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право на до приватизацію житлового приміщеннякімнати АДРЕСА_3 загальною площею 22,1 кв. м. з правом викупу надлишкової площі у розмірі 3,8 кв.м.

Стягнути з Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (м. Дніпро, вул. Воскресенська,16, Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу подано не було.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя - Бєльченко Л.А.