Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

за участю

секретаря судового засідання Хорольській І.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Заворотнього А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: Міністерство юстиції України, приватний виконавець Макушев Євгеній Петрович про визнання іпотеки припиненою та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: Міністерство юстиції України, приватний виконавець Макушев Євгеній Петрович про визнання іпотеки припиненою та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач з урахуванням уточнень в позові посилається на те, що в червні 2021 року позивачеві стало відомо про те, що 12 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем було відкрите стосовно нього виконавче провадження № 63280406.

Дане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса № 2019 від 29.09.2008 року про звернення стягнення на належне позивачеві нерухоме майно - домоволодіння в АДРЕСА_1 , на користь Магдалинівського відділення № 2997 ВАТ «Державний ощадний банк України», по кредитному договору № 558, 559 від 31.03.2004 року на підставі договору іпотеки № 352 від 31.04.2004 року.

Позивач вважає, що іпотека згідно договору від 31.04.2004 року про забезпечення кредитного договору шляхом застави нерухомого майна - домоволодіння з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 є припиненою, а вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню за наступних підстав.

В порушення норм законодавства при вчиненні нотаріального напису нотаріусом не були витребувані документи, що свідчать про наявність безспірної заборгованості. Банком порушено строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

З моменту вчинення оспорюваний виконавчий напис неодноразово пред`являвся відповідачем до виконання і кожного разу повертався відповідачу як стягувачеві за різних підстав. Так, виконавчий напис повертався державним виконавцем 30.09.2009 року, 20.02.2012 року, 29.01.2018 року, 13.08.2020 року.

29.01.2018 року по виконавчому провадженню ВП № 35801496 виконавчий напис повернуто відповідачу головним державним виконавцем Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Федориненко О.В. на підставі п. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з відмовою стягуюча залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. На такій же підставі був по вернутий виконавчий напис відповідачу і 13.08.2020 року по виконавчому провадженню ВП № 57322061.

У зв`язку з систематичною безпідставною відмовою відповідача від отримання у власність предмету іпотеки, позивач вважає, що іпотека згідно договору № 352 від 31.04.2004 року про заставу домоволодіння в АДРЕСА_1 по кредитному договору № 558, 559 від 31.03.2004 року, підлягає визнанню такою, що припинена.

У зв`язку з визнанням іпотеки припиненою, виконавчий напис нотаріуса № 2019 від 29.09.2008 року про звернення стягнення на заставлене майно не підлягає виконанню, так як відповідач втрачає статус іпотекодержателя і як наслідок втрачає право на одержання задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Виходячи з наведених обставин, позивач звертається до суд та прохає:

-визнати припиненою іпотеку згідно договору № 352 від 31.04.2004 року про передачу в заставу домоволодіння в АДРЕСА_1 ;

-визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Магдалинівського районного виконавчого округу Кудрявцева О.О. № 2019 від 29.09.2008 року про звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння по АДРЕСА_1 , на користь Магдалинівського відділення № 7997 ВАТ «Державний ощадний банк України» по кредитному договору № 558, 559 від 31.03.2004 року зареєстрований в реєстрі № 2019.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечив проти позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, а саме виконавчий напис нотаріуса було вчинено, у зв`язку із заборгованістю позивача за кредитним договором, яку не погашено, строк пред`явлення до виконання виконавчого напису не порушено. Крім того вважає, що іпотека не є припиненою, оскільки звернуто стягнення на нерухоме майно.

Представник третьої особи Міністерство юстиції України в судове засідання не з`явився, надавши до суду пояснення, зазначивши, що Міністерство юстиції України не несе відповідальності за неправомірні дії нотаріуса при здійсненні ним нотаріальної діяльності.

Третя особа - приватний виконавець Макушев Є.П. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем відкрито виконавче провадження № 63280406 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 2019 від 29.09.2008 року про звернення стягнення на належне позивачеві нерухоме майно - домоволодіння в АДРЕСА_1 , на користь Магдалинівського відділення № 2997 ВАТ «Державний ощадний банк України», по кредитному договору № 558, 559 від 31.03.2004 року на підставі договору іпотеки № 352 від 31.04.2004 року (а. с. 7-9).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про визнання іпотеки припиненою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Відповідно до ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі:

1)припинення зобов`язання, забезпеченого заставою;

2)втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

3)реалізації предмета застави;

4)набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених Законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідач як іпотекодержатель не скористався передбаченим ч. 1 ст. 49 Закону «Про іпотеку» правом і не придбав предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна. У зв`язку із чим суд вважає, що відповідач відмовився від отримання у власність предмету іпотеки шляхом зарахування забезпечених іпотекою майнових вимог, тому існують підстави припинення іпотеки за рішенням суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати припиненою іпотеку згідно договору № 352 від 31.04.2004 року про передачу в заставу домоволодіння в АДРЕСА_1 .

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Магдалинівського районного виконавчого округу Кудрявцева О.О. № 2019 від 29.09.2008 року про звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння по АДРЕСА_1 , на користь Магдалинівського відділення № 7997 ВАТ «Державний ощадний банк України» по кредитному договору № 558, 559 від 31.03.2004 року зареєстрований в реєстрі № 2019.

Стягнути з товариства з Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в сумі 1 900 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 серпня 2022 року.

Суддя Т.А.Ковальчук