Справа № 368/188/22
Провадження № 2/368/291/22
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"09" серпня 2022 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратила право на користування житловим будинком за АДРЕСА_1 .

Мотивувала позов тим, що вона є власницею житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.01.2005 року.

Відповідачка ОСОБА_2 є дочкою бувшої невістки позивачки, яка проживала без реєстрації шлюбу з сином позивачки ОСОБА_3 .

Зі згоди позивача остання була зареєстрована до вказаного будинку 27.09.2008 року.

Оскільки сім`я у сина розпалася і невістка виїхала в невідомому напрямку, то разом з нею виїхала і її дочка, відповідачка по справі. З січня 2019 року відповідачка у домоволодінні позивача не проживає. Особистих речей відповідачки в будинку немає, місце проживання її не відоме.

Реєстрація відповідача в житловому будинку створює позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить їй на праві власності.

Позивач також не може оформити субсидію та інші пільги на оплату житлово-комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Степаніщева В.В. в судове засідання не з`явилися, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позов підтримують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, а тому проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач є власницею житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.01.2005 року.

Відповідачка ОСОБА_2 є дочкою бувшої невістки позивачки, яка проживала без реєстрації шлюбу з сином позивачки ОСОБА_3 , і яка зі згоди позивача була зареєстрована до вказаного будинку 27.09.2008 року.

. З січня 2019 року відповідачка у домоволодінні позивача не проживає. Особистих речей відповідачки в будинку немає, місце проживання її не відоме, що підтверджується довідкою з виконавчого комітету с. Черняхів від 16.02.2022 року за № 37 та 38, Актами Черняхівської сільської ради від 20.03.2019р., від 18.11.2020 року, від 08.02.2021 року, показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України позивач як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні будинку, не сплачує витрати на комунальні послуги.

Проживання та реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу у володінні та розпорядженні її власністю.

Позивач також не може оформити субсидію та інші пільги на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки в будинку зареєстрована відповідач, а тому при призначені позивачу права на субсидію, відповідач рахується як член сім`ї, який зареєстрований в будинку, що виключає можливість отримання позивачем субсидії.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України .

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 406 ч.2 Цивільного кодексу України, ст.280 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратила право на користування житловим будинком за АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга позивачем подається до суду апеляційної інстанції через Кагарлицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України. Повний текст рішення складено 10.08.2022 року.

Суддя В.І. Кириченко