Справа №345/1697/22
Провадження № 2/345/666/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2022 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Сухарник І.І.,

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який на даний час навчається на першому курсі Національного університету «Львівська політехніка» на денній формі навчання по контракту.

На даний час син досяг повноліття, однак відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має можливість, а самій їй важко утримувати повнолітню дитину, яка навчається, та забезпечити сину належний рівень життя. Тому ОСОБА_1 просить стягувати з відповідача аліменти на сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до закінчення сином навчання, але не довше досягнення ним 23-річного віку. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Відповідач 28.07.2022 подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в його задоволенні. Свою позицію мотивує тим, що на його думку у позивача відсутнє право на звернення до суду з даним позовом, оскільки на даний час син проживає у м. Львів. Також позивач не надала суду жодних доказів про її доходи, а також понесення нею витрат на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, зокрема про вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання сина за місцем його навчання. Також на думку відповідача заявлений позивачкою розмір аліментів нічим не обґрунтований та не надано жодних доказів, які стосуються витрат та утримання сина, а також наявності у нього можливості сплачувати аліменти. Також відповідач вказує, що перебуває у скрутному матеріальному становищі.

03.08.2022 позивач подала відповідь на відзив, в якому просила задоволити позов у повному обсязі та зазначила про безпідставність викладених у відзиві обставин. На її думку, відповідач хоче уникнути сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоча інших утриманців у нього немає. На даний час син проживає з нею та вона самостійно несе всі витрати, пов`язані з його навчанням.

У судове засідання позивач не з?явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному чинним законодавством порядку, про причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 20.07.2016 (а.с. 9).

В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , який на даний час досягнув повноліття (а.с. 8).

Згідно довідки № 503, виданої Підмихайлівським старостинським округом 27.06.2022, ОСОБА_4 проживає при матері та перебуває на її утриманні (а.с. 10).

Згідно Договору № 173-16 від 29.07.2021 про навчання Національному університеті «Львівська політехніка» ОСОБА_4 навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» за спеціальністю «Право», ступінь вищої освіти бакалавр (а.с. 12).

Також між Національним університетом «Львівська політехніка» та позивачем ОСОБА_1 був укладений Договір № 173-16к від 29.07.2021 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, за умовами якого позивач взяла на себе зобов`язання щодо оплати навчання ОСОБА_4 . Загальна вартість платної послуги на весь термін навчання без врахування індексу інфляції становить 124 000,00 гривень, вартість послуги за 2021/2022 рік 31 000,00 гривень (а.с. 11).

Як вбачається з довідки № 0063/21 від 17.08.2021 ОСОБА_4 зарахований студентом 1-го курсу денної форми навчання Інституту права, психології та інноваційної освіти Національного університету «Львівська політехніка». Термін навчання до червня 2025 року (а.с. 13).

Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 хоча і навчається у м. Львів, однак проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , то в силу положень ст. 199 Сімейного кодексу України у матері наявне право на звернення до суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

У даному випадку суд враховує пояснення сторін, викладені ними у заявах про справі. При цьому, суд зважає на те, що ОСОБА_4 досягнув повноліття, однак продовжує навчання на денній формі та не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків, як матері, так і батька, оскільки самій матері матеріально утримувати сина є непосильним.

Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.

Суд критично оцінює твердження відповідача про неможливість надання такої допомоги через скрутне матеріальне становище, оскільки жодних доказів перебування в такому становищі він не надав.

Твердження відповідача про ненадання ОСОБА_1 жодних доказів, які стосуються витрат на утримання сина є необґрунтованими, так як позивач долучила до позовної заяви докази, які підтверджують вартість навчання.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи відсутність у відповідача інших осіб на утриманні, його стан здоров`я та наявність офіційного місця роботи, суд вважає, що відповідач має змогу надавати майнову допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан повнолітньої дитини - сина сторін ОСОБА_4 , майновий стан обох сторін, в тому числі те, що позивач та відповідач є працевлаштованими, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені.

Позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до закінчення дитиною навчання, але не довше досягнення дитиною 23- річного віку.

Суд звертає увагу, що на даний час ОСОБА_4 досягнув повноліття, а тому визначення аліментів в частці, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є некоректним та суперечить вимогам чинного законодавства.

Підсумовуючи вищенаведене, з огляду на те, що обов`язок утримувати дітей, в тому числі повнолітніх, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років виникає в обох батьків в рівній мірі, зважаючи на те, що ОСОБА_4 досягнув повноліття та продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач на даний час є офіційно працевлаштований та отримує дохід, беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів саме у частці від доходу відповідача, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01.07.2022 року і до закінчення останнім навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,60 гривень, а також 1200,00 гривень витрат на правничу допомогу на користь позивача (а.с. 17).

На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.07.2022 і до закінчення навчання у навчальному закладі, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 992,40 гривень судового збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1200,00 гривень витрат на правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий