Справа № 355/1660/21
Провадження № 2/355/462/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Баришівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Червонописького В.С.,
секретаря судового засідання Котенко Л.О.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Баришівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06.03.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість в розмірі 4 345 916 грн. 14 коп. Дани виконавчий напис було вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчого напису, а саме: пропущено строк для вчинення виконавчого напису, виконавчий напис вчинено на не посвідченому нотаріально кредитному договорі, що є підставою для визнання такого напису таким, що не підлягає виконанню.
Разом з позовною заявою було подано клопотання про витребування у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу завірені копії матеріалів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис.
10.11.2021 позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив зупинити виконавче провадження №67283147, яке відкрите на підставі оспорюваного виконавчого напису.
11.11.2021 відкрито провадження у справі, задоволено заяву позивача та зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67283147, відкритому державним виконавцем Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області на підставі виконавчого напису від 06.03.2019.
14.12.2021 до суду надійшла заява від третьої особи про розгляд справи без його участі.
17.01.2022 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.
07.02.2022 від позивача надійшла до суду заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з отриманням пропозиції від АТ КБ «Приватбанк» про мирне врегулювання спору.
18.04.2022 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення позивач н заперечував.
18.04.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.06.2022.
18.04.2022 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший його розмір, боржник може оскаржити лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус має перевірити наявність необхідних документів та не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин. Щодо пропуску строків вчинення виконавчого напису Банк зазначає, що в даному випадку відповідач враховував строк дії договору: оскільки строк дії договору припиняється належним виконанням зобов`язань за ним, а враховуючи що кредитна заборгованість позивачем не погашена, то кредитор має право на примусове стягнення боргу у будь-який час.
Про розгляд справи, призначеної на 28.06.2022, сторони були належним чином повідомлені. В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу судової повістки. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна просила розглядати справу без її участі, про розгляд справи повідомлялась шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
26.06.2022 під позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, проти винесення заочного рішення н заперечував.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
09.10.2007 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №К3YWGK15006654. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, позивач передав в іпотеку Банку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
03.11.2021 позивач отримав лист від Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області, яким його було повідомлено про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого 06.03.2019 за реєстровим № в реєстрі 606.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Щодо безспірності заборгованості за кредитний договір №К3YWGK15006654 від 09.10.2007
Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.
Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17).
Крім того, у постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Як встановлено матеріалами справи, станом на дату вчинення виконавчого напису, відсутнє судове рішення щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №К3YWGK15006654 від 09.10.2007.
Сам позивач, з метою погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, двічі звертався до банку з заявами про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором.
Отже, нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не пересвідчився в безспірності заборгованості позивача перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №К3YWGK15006654 від 09.10.2007.
Нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.
Вказаного відповідачем не спростовано.
За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості.
Щодо вчинення виконавчого напису на кредитному договорі не посвідченому нотаріально
Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.
Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».
В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між Банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є ще однією підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року.
Щодо твердження позивача про те, що нотаріусом порушено строки вчинення виконавчого напису, суд їх не бере до уваги, оскільки позивачем не надано доказів пропуску нотаріусом трирічного строку, а отже встановити строк коли виникла прострочена заборгованість не є можливим.
Враховуючи вищевикладене, суд ді йшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню.
З урахуванням задоволення позову та на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати виконавчий напис №606 від 06.03.2019, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалу про забезпечення позову від 11.11.2021, що винесена у даній справі, після набрання рішенням законної сили скасувати.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Баришівський районний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В.Червонописький