Справа № 344/9166/21
Провадження № 2/344/544/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Домбровської Г.В.,

секретаря Стефанюк Х.Я.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в залі суду у м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про продовження (встановлення додаткового) строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про продовження (встановлення додаткового строку) для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), пропущено строк на прийняття заяви про прийняття спадщини після смерті батька з поважних причин, оскільки фактично в останній день строку для подання такої заяви (13.09.1999 року) подано нотаріусу Слободян Л.А. заяву про посвідчення підпису на заяві про прийняття спадщини, і такі дії Позивач вважала достатніми для прийняття спадщини у майбутньому.

Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представником Віцдповідача 1 Бігун В.В. на адресу суду подано Відзив на позов, у якому він заперечив протии позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні.

Обгрунтовуючи заперечення на позов, представник Відповідача у Відзиві на позов покликався на те, що Позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька в неї існували перешкоди для прийняття спадщини і причини пропуску є поважними, а також те, що інші спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають їй згоди на позасудовий порядок прийняття спадщини.

Представником відповідача ОСОБА_2 подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві та відзиві на позов пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 10 вересня 1999 року.

Спадковим майном, що залишилось після смерті спадкодавця, є житловий будинок по АДРЕСА_1 .

З огляду на смерть батька, позивачка набула статусу спадкоємця за законом відносно житлового будинку по АДРЕСА_1 , оскільки заповіт з приводу вказаного майна не складався.

Останнім місцем проживання, місцем смерті спадкодавця ОСОБА_5 та місцем відкриття спадщини є АДРЕСА_1 .

Таким чином, після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складалась із житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про смерть ОСОБА_5 було отримано позивачкою 10 вересня 1999 року, що підтверджується змістом самого свідоцтва про смерть НОМЕР_1 .

Як випливає з позовної заяви, оскільки 10 вересня 1999 року припадало на останній робочий день тижня - п`ятницю, тому ОСОБА_1 , з метою прийняття спадщини у відповідні строки після смерті її батька, ІНФОРМАЦІЯ_3 (понеділок) звернулась до нотаріуса Слободян Л.А. для посвідчення її підпису на заяві для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові ОСОБА_1 покликається на те, що, вчиняючи такі дії, вона вважала, що нотаріальне посвідчення такої заяви є достатнім для прийняття спадщини та майбутнього гарантування її прав, як спадкоємця на відповідне спадкове майно, оскільки така заява буде скерована до державної нотаріальної контори. ОСОБА_1 не могла фізично звернутись безпосередньо до державного нотаріуса для вчинення відповідної нотаріальної дії 13 вересня 1999 року, оскільки як відомо, в той період часу прийом державними нотаріусами здійснювався за попередніми записами і у визначені дні, що було зумовлено виключними повноваженнями саме державних нотаріусів на вчинення нотаріальних дій пов`язаних із спадковими правовідносинами. Тому, написавши таку заяву у нотаріуса Слободян Л.А. 13 вересня 1999 року, ОСОБА_1 вважала, що вчинила усі необхідні дії для прийняття спадщини після смерті батька.

У 2019 році, один із спадкоємців після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , звернулась до Івано-Франківського міського суду із позовною заявою до інших спадкоємців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом, справа №344/7804/19, (суддя Шамотайло О.В.) Свої вимоги обгрунтовувала постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25 січня 2019 року №198/02-31, із змісту якої вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 , стала відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно. З огляду на вказану обставину, виходячи із того, що позивачка у даній справі є також спадкоємцем першої черги та звернулась до нотаріуса із відповідною заявою з дотриманням шестимісячного строку на прийняття спадщини, ОСОБА_1 подала у справі Івано-Франківського міського суду № 344/7804/19 зустрічний позов про визнання права власності на частину будинку по АДРЕСА_1 . В процесі розгляду даної справи виникла необхідність у дослідженні матеріалів спадкової справи №1173/2003 заведеної у Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі. Оскільки дана спадкова справа вже перебувала у нотаріальному архіві, то відповідно суд витребовував її саме з нотаріального архіву. Під час огляду даної спадкової справи було з`ясовано, що її матеріали не містять заяв ОСОБА_1 як спадкоємця померлого батька. Проте, на запит суду, приватним нотаріусом. ОСОБА_6 було підтверджено факт звернення до неї ОСОБА_1 13 вересня 1999 року.

04 червня 2021 року Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду з позовом про продовження терміну подачі заяви про прийняття спадщини. Підставою для такої відмови стало те, що ОСОБА_1 , як спадкоємцем не була зареєстрована із спадкодавцем та нею було пропущено строк для прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 у своєму позові просить суд постановити рішення, яким продовжити строк (встановити додатковий строк) для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 3 місяці, з моменту вступу рішення в законну силу.

Так, Судом встановлено, що після смерті після смерті батька Позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно.

З копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 10.09.1999 р. слідує, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому Івано-Франківської області зроблено запис за № 367 (а.с.7).

Із копії заяви ОСОБА_1 , посвідченої Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою за зареєстрованим в реєстрі № 329 вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини 17.05.2021 року (а.с.12).

Постановою Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 04.06.2021 року №988/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , рекомендовано звернутися до суду з позовом про продовження терміну подачі заяви про прийняття та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.11).

Із копії заяви від 06.10.2003 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши, що не буде звертатися в суд для продовження строку на прийняття спадшини (а.с. 85).

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2019 року Відповідачка ОСОБА_4 звернулася до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому ОСОБА_5 , а саме частини будинку та земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 86).

Із Заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 5Д-59, посвідченого 30.01.1998 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори слідує, що ОСОБА_5 належну йому 1/3 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_7 (а.с. 113).

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.10.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за № 1-1918 встановлено, що спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з автомобіля ВАЗ 2103, 1978 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 і спадкоємцем зазначеного майна є ОСОБА_2 , проживаюча по АДРЕСА_1 (а.с.119).

Постановою Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 25.01.2019 року №198/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що нею не надано оригінали правовстановлюючих документів з реєстрацією у відповідних органах державної влади про належність домоволодіння ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8, 127-128).

Частина перша статті 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частинами першою, третьою статті 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом частин 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння (користування, розпорядження) спадковим майном.

Згідно ч.2 ст.553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець за законом чи за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня її відкриття.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною першою ст. 550 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Із позовної заяви, постанови Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 04.06.2021 року №988/02-31 вбачається, що Позивач 18.05.2021 року зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строком для подання вказаної заяви та постановлено відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 та на підставі ст.1272 ЦК України, ст.550 ЦК України (в редакції 1963 року), рекомендовано звернутися до суду з позовом про продовження терміну подачі заяви про прийняття та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.11).

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1 не звернулась у строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , оскільки в матеріалах відповідної спадкової справи така заява відсутня.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При цьому суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в ЗСУ тощо.

Як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Так, за результатами аналізу практики Верховного Суду можна навести приблизний перелік поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини:

- тривала хвороба спадкоємця;

- велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця та місцем знаходження спадкового майна;

- складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;

- перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних Сил України;

- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту тощо.

При цьому, не визнаються поважними причинами пропуску строку:

- юридична необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини;

- необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця та наявність спадкового майна;

- похилий вік та непрацездатність спадкоємця;

- перебування спадкоємця за кордоном;

- відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини;

- несприятливі погодні умови тощо.

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведення того факту, що існуючі перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини створили спадкоємцеві об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

Фактично причинами поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 вважає те, що в останній день шестимісячного строку нею було подано нотаріусу Слободян Л.А. заяву про посвідчення її підпису на заяві про прийняття спадщини, а тому вона вважала, що нотаріальне посвідчення такої заяви є достатнім для прийняття спадщини та майбутнього гарантування її прав як спадкоємця на відповідне спадкове майно, оскільки така заява буде скерована до державної нотаріальної контори.

Крім того, обґрунтовуючи поважність причин пропуску відповідного строку, ОСОБА_1 посилається на специфіку роботи державних нотаріусів (які мали виключні повноваження на оформлення спадкових правовідносин) у 1999 році (за попереднім записом у визначені дні).

У контексті зазначеного Суд зауважує, що подана ОСОБА_1 приватному нотаріусу Слободян Л.А. заява про посвідчення її підпису на заяві про прийняття спадщини не є заявою про прийняття спадщини і не може такою вважатися.

Крім того, у матеріалах спадкової справи, копії якої містяться в матеріалах даної цивільної справи, така заява ОСОБА_1 від 13.09.1999 року відсутня.

Щодо посилань на фактичну необізнаність у юридичних вимогах щодо подання заяви про прийняття спадщини (вважала достатнім подання нотаріусу Слободян Л.А. заяви про посвідчення підпису та фактично обов`язок цього нотаріуса її скерувати до державної нотаріальної контори), Суд звертає увагу на наступну правову позицію Верховного Суду:

«судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (Постанова ВС від 11.08.2021 у справі № 720/1079/19).

Не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини посилання ОСОБА_1 на специфіку графіку роботи державних нотаріальних контор, оскільки такі вимоги щодо оформлення спадкових прав у 1999 році були однаковими для всіх громадян, і наявність будь-яких перешкод у ОСОБА_1 щодо звернення до державної нотаріальної контори протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Суду не доведено.

Суд також зауважує, що фактично з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 пройшло 23 роки (а з часу закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини більше 22 років), і доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_1 протягом цього тривалого періоду часу існували поважні та непереборні причини щодо належного оформлення своїх спадкових справ до матеріалів цивільної справи не додано.

За таких обставин, вивчивши докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 в неї існували перешкоди для прийняття спадщини і причини пропуску такого строку є поважними.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для продовження (встановлення додаткового) строку Позивачу ОСОБА_1 для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 524, 548, 549, 550, 553 ЦК 1963 року, ст.ст. 12, 89, 141, 211, 258-259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про продовження (встановлення додаткового) строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено і підписано 06.05.2022 року.

Суддя Галина Домбровська