КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №373/892/20 Головуючий у І інстанції -Катющенко В.П.
апеляційне провадження №22-ц/824/181/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Агрофірма «Іскра» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом і просила, з врахуванням уточнених позовних вимог, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23 серпня 2007 року, реєстровий номер 1-3592, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Шевченківський» та Дочірнім підприємством «Агрофірма «Іскра», на купівлю цілісного майнового комплексу, що розташований по АДРЕСА_1 . Просить скасувати державну реєстрацію права власності Дочірнього підприємства «Іскра» на вищезазначений цілісний майновий комплекс, реєстраційний номер 312426. Судові витрати стягнути із відповідача.

Посилається на те, що позивач є власником цілісного майнового комплексу тракторної бригади, загальною площею 909,6 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1 та складається з навісу для сільськогосподарської техніки, площею 715,5 кв.м, столярної майстерні, площею 194,10 кв.м.

В процесі розгляду справи № 373/1279/19 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Євросем» про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням позивачу стало відомо, що належне йому вищезазначене майно перебуває ще й у власності юридичної особи. Зокрема, на підставі договору купівлі- продажу цілісного майнового комплексу від 23 серпня 2007 року ДП «Агрофірма «Іскра» належить цілісний майновий комплекс тракторної бригади, що складається із механічної майстерні, площею 1593,80 кв.м, навісу для сільськогосподарської техніки, площею 715,5 кв.м, столярної майстерні, площею 194,10 кв.м, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Власником вищезазначеного майна було ТОВ «Племзавод «Шевченківський», отже, і позивач, і відповідач є власниками одного і того ж майна. Вважає, що ТОВ «Племзавод «Шевченківський» під час вчинення правочину 23 серпня 2007 року не мало повного обсягу дієздатності для його вчинення, тому договір купівлі-продажу від 23 серпня 2007 року повинен бути визнаний недійсним.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою , що ідентичність спірного об`єкту не є припущенням , а в повній мірі підтверджується матеріалами справи. Наголошує, що з акту про проведені прилюдних торгів від 07.09.2006 року, на підставі якого видане свідоцтво про придбання майна від 11 вересня 2006 року, чітко вбачається, що місцезнаходженням майна, яке він придбав на прилюдних торгах є АДРЕСА_1 . Тобто, тотожність належного сторонам спірного майна без припущення встановлено на підставі наявних доказів, які підтверджуються матеріалами справи.

Зазначає, що об`єкт розташований АДРЕСА_1 , а реєстрація проведена за адресою АДРЕСА_1 і цей факт не може впливати на наявність права власності у на спірну нерухомість та на неправомірність повторного відчуження майна, яке вже відчужене позивачу.

Наголошує на наявність в матеріалах справи листа Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, Київської області від 16.07.2020 року за №84 з якого видно, що згідно рішення Шевченківської сільської ради №31-7-VII від 09.02.2016 року вулицю Леніна в селі Шевченкове, перейменовано на вулицю Центральна. Окрім з іншого листом підтверджено знаходження спірного майна за однією адресою, а саме по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи викладене просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

З наданих Переяслав-Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою Київської області документів, зокрема й Свідоцтва про право власності на цілісний майновий комплекс, (а.с.35-64, оригінали витребувано за клопотанням представника відповідача та оглянуто в судовому засіданні) вбачається, що власником цілісного майнового комплексу тракторної бригади було ТОВ «Племзавод «Шевченківський» на підставі рішення виконкому Шевченківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 3 від 22 січня 2001 року.

До складу цілісного майнового комплексу входять механічна майстерня, площею 1593,80 кв.м, навіс для сільськогосподарської техніки, площею 715.50 кв.м, столярної майстерні, площею 194,10 кв.м. Адресою розташування об`єкту вказано с. Шевченкове, Переяслав-Хмельницький район Київська область.

Постановою Господарського суду Київської області від ТОВ «Племзавод «Шевченківський» № 110/2б-2006/14 від 05 червня 2007 року було визнано банкрутом (а.с.45).

Згідно протоколу № 2-415/4 від 28 серпня 2006 року, затвердженого генеральним директором ДАК «Національна мережа аукціонних центрів», переможцем прилюдних торгів по продажу будівлі та споруди тракторної бригади, площею 909,6 кв.м. (навіс для сільськогосподарської техніки - 715,5 кв.м, столярна майстерня - 194,1 кв.м), розташованої в с.Шевченкове Переяслав-Хмельницького району Київської області, став ОСОБА_1 .

Інформація про переможця даних прилюдних торгів підтверджується і актом про проведення прилюдних торгів від 07 вересня 2006 року

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Київської області від 07 вересня 2006 року було звільнене з-під арешту майно ТОВ «Племзавод «Шевченківський», реалізоване 28 серпня 2006 року ДАК «Національна мережа аукціонних центрів» на прилюдних торгах.

Із копії свідоцтва про придбання майна, виданого 11 вересня 2006 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори (реєстровий номер 1-1386, вбачається, що ОСОБА_1 є власником майна, що складається із будівель та споруд тракторної бригади, загальною площею 909,6 кв.м, до складу якої входять: навіс для сільськогосподарської техніки, площею 715,5 кв.м, та столярна майстерня, площею 194,1 кв.м, які були передані йому в рахунок погашення боргу на суму 47050 грн, що раніше належали ТОВ «Племзавод «Шевченківський» на підставі свідоцтва про право власності, виданого Шевченківською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області 26 січня 2001 року (а.с.10).

Право власності позивача на вищезазначене майно підтверджується і Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 154702028 від 01 лютого 2019 року (а.11). Адреса місцезнаходження даного майна зазначена: АДРЕСА_1 .

З копії договору купівлі-продажу, посвідченого 23 серпня 2007 року в.о. державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області Ткаченком О.А. (реєстровий номер 1-3592, вбачається, що Дочірнє підприємство «Іскра» придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Шевченківський» цілісний майновий комплекс тракторної бригади, що розташований по АДРЕСА_1 та складається із механічної майстерні, площею 1593, 80 кв.м, навісу для сільськогосподарської техніки (металокаркас), площею 715,50 кв.м, столярної майстерні, площею 194, 10 кв.м(а.с.15-16).

Право власності відповідача на вищезазначене майно підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18667975 від 29 квітня 2008 року. Адреса розташування майна зазначена: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.12-14) Товариство з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Шевченківський» припинило свою діяльність 30 жовтня 2014 року (номер запису: 0000984).

З копії рішення Шевченківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 31-7-VII від 09 лютого 2016 року вбачається, що вулиця Леніна була перейменована у вулицю Центральну (а.с.18).

Відповідно до довідки Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 84 від 16 липня 2020 року (а.с.32) по АДРЕСА_1 розташований цілісний майновий комплекс тракторної бригади, який складається із механічної майстерні, навісу для сільськогосподарської техніки, столярної майстерні по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок, власником якого є ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_4 , староста с. Шевченкове, показав суду, що всі документи по спірному майну передано в архів. На зараз тракторна бригада знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться приватний будинок. Оскільки він працює недавно, то не може сказати, коли і куди передавалися документи на дане нерухоме майно, хто, коли і як реєстрував майновий комплекс по АДРЕСА_1 , чи було перейменування АДРЕСА_3 та тракторна бригада.

З врахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідач є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Оспорюваний позивачем договір, на підставі якого відповідач набув право власності на майно, стосується нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, місцезнаходження належних сторонам по справі об`єктів нерухомості не є ідентичними в повній мірі.

З однаковості площі та назви належного позивачеві майна та площі і назви частини належного відповідачеві майна суд першої інстанції припустив, що частина належного відповідачеві майна (навіс для с/г техніки, площею 715,5 кв.м. та столярна майстерня, площею 194,1 кв.м.) є тим же самим майном, яке належить позивачеві. Враховуючи викладене суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується враховуючи наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317, 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує,змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Верховний Суд у постанові від 26.01.2021 (справа № 903/249/20) вказав, що захисту підлягає наявне законне порушене право/інтерес особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки останні не доведуть, що цими діями порушуються їхні права.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). В силу приписів статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Якщо позивач не є стороною оспорюваного договору, то при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

При цьому, Верховний Суд навів судову практику Великої Палати Верховного Суду.( постанова від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), де звернуто увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу; позицію Верховного Суду, що викладені у постановах від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 11.02.2020 у справі № 922/1159/19, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, відповідно до якої самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці останні не доведуть, що цими діями порушуються їхні права. Тобто саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються укладанням спірного договору, а тому потребують захисту.

Отже, за змістом вищенаведених правових норм визнанню правочину недійсним має передувати встановлення судом наявності порушення прав та інтересів позивача, який не є стороною цього правочину, а в разі відсутності такого порушення в позові має бути відмовлено.

І хоча обставини справи № 903/249/20 стосуються оспорення правочину щодо заміни кредитора у зобов`язанні, суд вважає за можливе та необхідне при розгляді даної справи взяти до уваги обгрунтування обов`язку доведення саме позивачем, що його права чи інтереси порушуються укладанням спірного договору, визначене вищезазначеною Постановою Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу по справі згідно свідоцтва про придбання майна від 11 вересня 2006 року належить право власності на майно, яке складається з: будівель та споруд тракторної бригади, загальною площею 909,6 кв.м., до складу якої входять: навіс для сільськогосподарської техніки, площею 715,5 кв.м., столярної майстерні площею 194,10 кв.м., що належало TОB «Племзавод «Шевченківський», на підставі свідоцтва про право власності, виданого Шевченківською сільською радою 26 січня 2001 року, що розташоване за адресою: вуд. Леніна, буд. б/н у с. Шевченкове.

В той же час, на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 23 серпня 2007 року ДП «Агрофірма «Іскра» належить цілісний майновий комплекс тракторної бригади, в складі мех. майстерні площею 1593,80 кв.м., навіс для с/г техніки метадокаркас) площею 715,50 кв.м., столярна майстерня (цегла) площею 194,10 кв.м., що належало ТОВ «Племзавод «Шевченківський» на підставі свідоцтва про право власності, виданого Шевченківською сільською радою 26 січня 2001 року, що розташоване по АДРЕСА_1 .

З акту про проведені прилюдні торги від 7.09.2006 року, на підставі якого видане свідоцтво про придбання майна від 11 вересня 2006 року, вбачається, що місцезнаходження майна, яке ОСОБА_1 придбав на прилюдних торгах, є вуд. АДРЕСА_1 .

Тотожність належного сторонам майна можливо встановити на підставі вище перелічених обставин, які в повні мірі підтверджуються матеріалами справи, а саме:

- ідентичність площі об`єкту нерухомості -навіс для с/г техніки (металокаркас) площею 715,50 кв.м., столярна майстерня (цегла) площею 194,10 кв.м. ;

- ідентичність правовстановлюючого документу, який був підставою для відчуження майнового комплексу (частини майнового комплексу у позивача) - свідоцтво про право власності, виданого Шевченківською сільською радою 26 січня 2001 року.

- ідентичність сторони продавця (первинного власника) - ТОВ «Племзавод «Шевченківський»

- ідентичність адреси розташування об`єкта нерухомості на момент відчуження - АДРЕСА_1 .

- показаннями свідка, старости с.Шевченкове, з яких вбачається що на території с.Шевченкове Переяслав-Хмельницького району Київської області існує один єдиний майновий комплекс, інші об`єкти навіть зі схожими характеристиками відсутні, що унеможливлює виникнення у сторін права власності на різні об`єкти.

Матеріалами справи встановлено , що на момент виникнення права власності, як у позивача, так і у відповідача, об`єкт був розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Той факт, що реєстрація нерухомості була проведена за адресою АДРЕСА_1 , не впливає на наявність права власності у позивача на спірну нерухомість та на неправомірність повторного відчуження майна, яке було вже відчужене позивачу на торгах.

Як вбачається з листа Ташанської сільської ради Переяслав- Хмельницького району Київської області від 16.07.2020 за №84, згідно рішення Шевченківської сільської ради №31-7-УІІ від 09.02.2016 « Про перейменування вулиць села Шевченкове» вулиця Леніна була перейменована на вулицю Центральна.

Крім того, із вказаного листа вбачається, що в селі Шевченкове Переяслав- Хмельницького району Київської області знаходиться цілісний майновий комплекс тракторної бригади, в складі якої є: мех. майстерня, навіс для с/г техніки, столярна майстерня, що розташовані по АДРЕСА_1 .

До того ж із вказаного листа вбачається, що за бувшою адресою АДРЕСА_1 на даний час АДРЕСА_1 знаходиться приватний будинок, що належить ОСОБА_3 .

Обставина знаходження за вказаною адресою житлового будинку ОСОБА_3 підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна: 26434246 від 13.02.2009 року (копія інформаційної довідки додано до матеріалів справи)

Таким чином, листом Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 16.07.2020 за №84 належним чином підтверджено знаходження майна відповідача та позивача за однією адресою, а саме по АДРЕСА_1 .

А отже матеріалами справи встановлено, що майно позивача та відповідача знаходиться за однією адресою, а саме по АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене висновки суду першої інстанції, що місцезнаходження належних сторонам по справі об`єктів нерухомості не є ідентичними в повній мірі спростовується вищевикладеним.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Шевченківський» на момент укладення спірного договору необхідного обсягу цивільної дієздатності підтверджуються матеріалами справи враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Пред`являючи позов ОСОБА_1 вважав, що на підставі ст. 215 ЦК України договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним з підстав, передбачених ст. 203 ЦК України у зв`язку з відсутністю у Товариства з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Шевченківський»необхідного обсягу цивільної дієздатності на час укладання договору купівлі-продажу від 23 серпня 2007 року, реєстровий номер 1-3592, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Шевченківський» та Дочірнім підприємством «Агрофірма «Іскра», на купівлю цілісного майнового комплексу, що розташований по АДРЕСА_1 , оскільки цей майновий комплекс був реалізований на прилюдних торгах і переможців торгів став ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про придбання майна від 11 вересня 2006 року.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 9 листопада 2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суди повинні враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Вказане судом першої інстанції не враховано та надано неправильний висновок щодо неможливого застосування ст. 215 ЦК України, однак такий висновок ґрунтується на матеріалах справи враховуючи наступне.

Постановою Господарського суду Київської області від ТОВ «Племзавод «Шевченківський» № 110/2б-2006/14 від 05 червня 2007 року було визнано банкрутом (а.с.45).

Згідно протоколу № 2-415/4 від 28 серпня 2006 року, затвердженого генеральним директором ДАК «Національна мережа аукціонних центрів», переможцем прилюдних торгів по продажу будівлі та споруди тракторної бригади, площею 909,6 кв.м. (навіс для сільськогосподарської техніки - 715,5 кв.м, столярна майстерня - 194,1 кв.м), розташованої в с.Шевченкове Переяслав-Хмельницького району Київської області, став ОСОБА_1 .

Інформація про переможця даних прилюдних торгів підтверджується і актом про проведення прилюдних торгів від 07 вересня 2006 року

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Київської області від 07 вересня 2006 року було звільнене з-під арешту майно ТОВ «Племзавод «Шевченківський», реалізоване 28 серпня 2006 року ДАК «Національна мережа аукціонних центрів» на прилюдних торгах.

Із копії свідоцтва про придбання майна, виданого 11 вересня 2006 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори (реєстровий номер 1-1386, вбачається, що ОСОБА_1 є власником майна, що складається із будівель та споруд тракторної бригади, загальною площею 909,6 кв.м, до складу якої входять: навіс для сільськогосподарської техніки, площею 715,5 кв.м, та столярна майстерня, площею 194,1 кв.м, які були передані йому в рахунок погашення боргу на суму 47050 грн, що раніше належали ТОВ «Племзавод «Шевченківський» на підставі свідоцтва про право власності, виданого Шевченківською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області 26 січня 2001 року (а.с.10).

Право власності позивача на вищезазначене майно підтверджується і Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 154702028 від 01 лютого 2019 року (а.11). Адреса місцезнаходження даного майна зазначена: АДРЕСА_1 .

А отже, оспорюваний договір купівлі-продажу, посвідчений 23 серпня 2007 року в.о. державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області Ткаченком О.А. реєстровий номер 1-3592, з якого вбачається, що Дочірнє підприємство «Іскра» придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Шевченківський» цілісний майновий комплекс тракторної бригади, що розташований по АДРЕСА_1 та складається із механічної майстерні, площею 1593, 80 кв.м, навісу для сільськогосподарської техніки (металокаркас), площею 715,50 кв.м, столярної майстерні, площею 194, 10 кв.м(а.с.15-16) був укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Шевченківський» на момент коли у нього не було необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки майно було придбане ОСОБА_1 на торгах відповідно до свідоцтва про придбання майна від 11 вересня 2006 року .

А отже на момент вчинення оспорюваного договору у Товариства з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Шевченківський» не було необхідного обсягу цивільної дієздатності, що в розумінні ч.2 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, враховуючи доведеність місцезнаходження належних сторонам по справі об`єктів нерухомості за однією адресою та їх ідентичність та враховуючи, що згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частою 2 ст.203 ЦК України позов підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Агрофірма «Іскра» про визнання недійсним договору купівлі-продажу задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23 серпня 2007 року, реєстровий номер 1-3592, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Шевченківський» та Дочірнім підприємством «Агрофірма «Іскра», на купівлю цілісного майнового комплексу, що розташований по АДРЕСА_1 .

Скасувати державну реєстрацію права власності Дочірнього підприємства «Іскра» на цілісно майновий комплекс, що розташований по АДРЕСА_1 ., реєстраційний номер 312426.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник