РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

02.08.2022 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначає, що 03.07.2020 року о 06 год. 50 хв. у м.Львові на перехресті вул. Виговського - Кульчицької ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом "Audi-80", д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Renault Kangoo", д.н.з. НОМЕР_2 водій ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження, яким завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, 03.07.2020 року о 06 год. 50 хв. у м.Львові на перехресті вул. Виговського-Кульчицької гр. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом "Audi-80", д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив не повідомивши органи поліції, чим порушив вимоги п. 2.10.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 04.09.2020 року у справі №465/4171/20 ОСОБА_3 визнано виним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн. Вказана постанова Франківського районного суду м.Львова від 04.09.2020 року не оскаржувалась та набрала законної сили. Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль марки "Renault Kangoo", д.н.з. НОМЕР_2 ., який на праві власності належить ОСОБА_4 , а в момент ДТП за кермом перебував позивач. У зв`язку з тим, що автомобіль зазнав механічних пошкоджень, він був змушений провести відновлювальний ремонт автомобіля, що підтверджується рахунком - фактурою №ТОВ0000187 від 06.08.2020 року на загальну суму 48 732,00 грн. Крім цього, цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу "Audi-80", д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована не була, що підтверджується довідкою №522621 про дорожньо - транспортну пригоду від 13 серпня 2020 року, а також результатами пошуку на офіційному веб-сайті МТСБУ.

Крім цього такими діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у спричиненні негативних наслідків в результаті ДТП як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. Зокрема, через ДТП він був змушений звертатися за допомогою в лікарню. Так, 04 липня 2020 року йому було проведено рентгенологічне дослідження черепа та надано консультативний висновок спеціаліста №9955 від 04.07.2020 року. Просить позов задоволити.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили такі задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час а місце судового розгляду.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 28.01.2022 року відкрито провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 16.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що постановою Франківського районного суду м.Львова від 04.09.2020 року у справі №465/4171/20 ОСОБА_3 визнано виним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова).

В п. 4 Постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно довідки про дорожньо - транспортну пригоду №522621 від 13.08.2020 дорожньо - транспортна пригода, 03.07.2020 о 06:50 год. сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 п.п. 2.10.а, 13.1 ПДР України.

Як вбачається з рахунку - фактури №ТОВ0000187 від 06.08.2020, ОСОБА_5 , якому належить транспортний засіб "Renault Kangoo", д.н.з. НОМЕР_2 , оплатив 48 732, 00 грн. для проведення відновлювального ремонту автомобіля ( кузов № НОМЕР_3 ).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають повному задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 30 000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У відповідності до п. 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Дослідивши матеріали справи, а саме консультативний висновок спеціаліста №9955 від 04.07.2020, суд вважає, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала у стражданнях з приводу пошкодження належного майна, душевних страждань перенесених під час ДТП, а також неможливості позивачем протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих зв`язків. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, які підлягають до стягнення в розмірі 10000 грн.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 48 732 (сорок вісім тисяч сімсот тридцять дві) грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 000 (десять тисяч) моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова.

Повний текст рішення виготовлено 03 серпня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2

Суддя Ванівський Ю.М.