1Справа № 335/4225/22 2-о/335/104/2022
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Лиса Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Зінькової Інни Володимирівни, заінтересована особа: Вознесенівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території,
Представник ОСОБА_1 - адвокат Зінькова І.В. звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою, в якій просить суд встановити факт народження громадянкою України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єнакієве Донецької області, дитини чоловічої статті, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження. Допустити негайне виконання рішення відповідно до ст. 430 КПК України.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , який 28.10.2015 року зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області.
ОСОБА_1 перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, смт. Станція Луганська, ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину, чоловічої статті, батьком якої є ОСОБА_3 .
Про факт народження дитини було видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 25.05.2022 року, медичне свідоцтво про народження № 286, що видане Луганською міською лікарнею ЛНР 11.05.2022 року.
Разом з цим, видане незаконними органами, що функціонують на території м. Луганська, свідоцтво не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини, родинних зв`язків між дитиною та батьками, що створює перешкоди у реалізації батьківських прав і у подальшому реалізації правового статусу громадянина України новонародженою дитиною (отримання відповідних соціальних послуг, виплат).
Факт народження ОСОБА_1 дитини чоловічої статті підтверджується копією свідоцтва про народження, копією медичного свідоцтва про народження, копією обмінної картки пологового будинку, календарем вагітності, протоколами УЗД, пояснення свідків та наявністю самої дитини..
З метою захисту законних прав та інтересів як дитини, так і матері, представник вважає необхідним та можливим встановити факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитини хлопчика ІНФОРМАЦІЯ_2 , для можливості отримання належного свідоцтва про народження дитини, та настання наслідків, відповідно до законодавства.
У зв`язку з викладеними, ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою, в особі представника адвоката Зінькової І.В.
У судове засідання представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Зіньокова І.В. не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності заявника.
У судове засідання представник заінтересованої особи Вознесенівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За частиною першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За частиною першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 28.10.2015 року, про що 28.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис № 333 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.10.2015 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Станція Луганська народився хлопчик, масою тіла 3500,0 г, що підтверджується обмінною карткою пологового будинку, медичним свідоцтвом про народження № 286, видане Луганською міською лікарнею ЛНР 11.05.2022 року.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.05.2022 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Станція Луганська народився ОСОБА_2 , про що 25.05.2022 року складений запис актів про народження № 35. Його батьками записані: батько ОСОБА_3 , громадянин України, мати ОСОБА_1 , громадянка України, місце державної реєстрації: Відділ запису актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки.
Згідно відповіді Вознесенівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 28.07.2022 року № 08/21.13-37, Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовлено заявнику у прийнятті документів для державної реєстрації народження дитини на підставі ст. 13 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01.07.2010 року № 2398 VI.
Указом Президента України від 14.11.2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 року Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях , яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 2 листопада 2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов`язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.
Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (статті 1, 4 частини другої Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України ).
Згідно пунктів 1, 2, 3 статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 року № 1207 VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Таким чином, видане органами на території м. Луганськ медичного свідоцтва про народження, не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини, що в свою чергу створює перешкоди та робить неможливим державну реєстрацію народження дитини та реалізацію інших прав та обов`язків, пов`язаних із народженням дитини.
Згідно зі статтею 18 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 року № 1207 VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є:
б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.
При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.
Відповідно до статті 7 частини першої Закону України Про громадянство України від 18.01.2001 року № 2235 III особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.
Відповідно до вимог частин четвертої, сьомої статті 13 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01.07.2010 року № 2398 VI підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ від 27.02.1991 року встановлює, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.
За частиною першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом частин першої, другої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими.
Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v Turkey . Cyprus v. Turkey ), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v. the Republic of Moldova and Russia , Ilascu and Others v. Moldova and Russia ), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого намібійського винятку, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи намібійський виняток у справі Кіпр проти Туреччини, Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.
Суд не приймає як належний доказ копію медичного свідоцтва про народження, копію обмінної картки пологового будинку, та копію свідоцтва про народження, оскільки лікарських установ та державних органів, які б діяли на території міста Луганська підконтрольних Україні на теперішній час немає. А згідно Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 року № 1207 VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.
Відповідно до статті 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Як передбачено частиною першої статті 235 ЦПК України, письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні.
Крім того, в пунктах 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільно процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2, Пленум Верховного Суду України звернув увагу на наступне: розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК України про належність і допустимість доказів… , виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК України .
На підставі вищевикладеного, суд приймає до уваги ті фактичні обставини, які викладені у медичному свідоцтві про народження, копії обмінної картки пологового будинку, та свідоцтві про народження, а саме, що у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився хлопчик, вагою 3500 грам.
Таким чином, суд вважає, що факт народження у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитини, хлопчика, у певний час і при певних обставинах підтверджений.
У відповідності до пункту 8 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.
Керуючись статтями 4, 12, 18, 81, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, суд,
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Зінькової Інни Володимирівни, заінтересована особа: Вознесенівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території - задовольнити.
Встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_2 , громадянина України, який народився у смт. Станція Луганська, Луганської області, Україна, батьками якого є: мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України; батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України. Батьки якого перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що 28.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис № 333 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.10.2015 року.
Допустити негайне виконання рішення в частині встановлення факту народження ОСОБА_2 .
Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 30.07.2022 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник заявника: адвокат Зінькова Інна Володимирівна, адреса: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа: Вознесенівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), , адреса: 69037, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 173.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://og.zp.court.gov.ua/sud0818/gromadyanam/csz/.

Суддя В.О. Макаров