ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20379/21

Провадження № 22-ц/4820/1100/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчук Р.С., Костенко А.М.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю позивачки-відповідачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки-відповідачки ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дітей та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2022 року про відмову у забезпеченні позову,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дітей: дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - у розмірі ⅙ частини заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно посилаючись на те, що відповідач не надає коштів на утримання дітей.

У вересні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дітей, зазначивши, що з липня 2020 року ОСОБА_1 не проживає з дітьми, залишила їх на своїх батьків, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , а одержані аліменти витрачає на свої потреби.

За таких обставин ОСОБА_4 просив суд:

відмовити у позові ОСОБА_1 ;

визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7 з ним у АДРЕСА_1 ;

стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на дочку ОСОБА_7 у розмірі 12 500 грн щомісячно, починаючи з 17 вересня 2021 року та до повноліття дитини;

стягнути з ОСОБА_1 на користь дочки ОСОБА_6 аліменти у розмірі 12 500 грн щомісячно, починаючи з 17 вересня 2021 року та до повноліття дитини;

стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на дочок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за минулий період з 1 липня 2020 року до 17 вересня 2021 року у розмірі 25 000 грн за кожний місяць.

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

У травні 2022 року ОСОБА_4 подав суду заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що з 24 лютого 2022 року в Україні оголошено воєнний стан, у зв`язку з чим ОСОБА_1 виїхала до Німеччини та намагається вивезти туди малолітню дочку ОСОБА_7 . У військовий час ОСОБА_1 може безперешкодно вивезти дочку за кордон, що унеможливить реальне виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини.

ОСОБА_4 просив суд заборонити без його нотаріальної згоди перетинання державного кордону України малолітній ОСОБА_7 в напрямку виїзду з України у будь-чиєму супроводі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2022 року, в якій ухвалою від 6 червня 2022 року виправлено описку, заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Суд керувався тим, що ОСОБА_4 не довів реальність намірів ОСОБА_1 вивезти малолітню дочку ОСОБА_7 за кордон, а тому заявлений спосіб забезпечення позову є необґрунтованим. Оскільки існує відкритий збройний конфлікт Росії проти України, то у найкращих інтересах дитини відсутні підстави для такого забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про вжиття заявленого ним заходу забезпечення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 має намір вивезти малолітню дочку ОСОБА_7 за кордон, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Невжиття судом заходу забезпечення позову унеможливить ефективний захист прав дитини та належний розгляд справи. Суд допустив суперечливі висновки, постановив невмотивовану ухвалу та допустив ряд процесуальних помилок.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Служба у справах дітей Хмельницької міської ради не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_4 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Між сторонами виник спір з приводу утримання дітей і місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_7 .

Застосовані норми права

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із положень ст. 153 ЦПК України слідує, що за загальним правилом заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Предметом спору у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 є місце проживання малолітньої дочки сторін ОСОБА_7 .

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_4 вказав на можливість вивезення ОСОБА_1 дитини за кордон на час дії в Україні воєнного стану.

ОСОБА_4 не подав суду першої інстанції доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення зустрічного позову, а також поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас застосування судом запропонованого ОСОБА_4 заходу забезпечення позову фактично призведе до обмеження прав дитини сторін, яка не є учасником справи.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що підстави для забезпечення зустрічного позову ОСОБА_4 відсутні.

Посилання ОСОБА_4 на обґрунтованість заяви про забезпечення позову та неналежну оцінку судом зібраних доказів не відповідають фактичним обставинам справи. Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про неврахування судом прав малолітньої ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції дотримано порядок розгляду заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову та постановлено мотивовану ухвалу з цього питання, а допущена в ухвалі описка виправлена судом у порядку ст. 269 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при розгляді заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову не ґрунтуються на законі.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2022 року про відмову у забезпеченні позову без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 4 серпня 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Головуючий у першій інстанції Чевилюк З.А.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 48