Справа № 523/8102/21
Провадження №2-др/523/10/22
У Х В А Л А

"21" липня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Далеко К.О.,

за участю секретаря Скороход К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в місті Одесі, заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про розподіл судових витрат по цивільній справі № 523/8102/21 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду із заявою про розподіл судових витрат, в порядку ст. 142 ЦПК України, просило стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2270,00 грн, за подання позову по справі №523/8102/21. Обґрунтована заява тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовилось від позову до ОСОБА_1 , оскільки остання задовольнила позовні вимоги у повному обсязі, вже після пред`явлення позову.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання яким просив задовольнити подану заяву про розподіл витрат, та здійснити розгляд заяви за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явились, заявою представник відповідача просив відмовити у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки вона безпідставна, та розглянути заяву за його відсутності. Також до суду надійшов відзив на заяву, обгрунтований тим що судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи є різними видами судових витрат, а ч.3 ст. 142 ЦПК України на яку посилається позивач, як на підставу задоволення заяви про розподіл судових витрат, регламентує стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи, а не судового збору, що підтверджується змістом даної норми та ч.1 ст. 142 ЦПК України. Крім того, стягнення з відповідача судового збору, за даних обстаивн, також не передбачено п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про розподіл судових витрат, суд дійшов висновків про задоволення заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення.

В абзаці 1 пункту 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат.

В поданій до суду заяві від 10 січня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просило суд закрити провадження у справі, саме у зв`язку з відмовою від позову, причиною якої є добровільна сплата відповідачем усієї суми надміру виплачених сум пенсійних витрат, яка була предметом позову, після пред`явлення позову.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від позову до ОСОБА_1 була зумовлена сплатою останньою надміру виплачених сум пенсійних витрат, після пред`явлення позову, тобто повним задоволенням позовних вимог.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки відмова позивача від позову в даному конкретному випадку (не підтримання позовних вимог) була зумовлена задоволенням позову відповідачем після пред`явлення позову, тому вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, слід визнати обґрунтованими.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постанові від 24 вересня 2018 року по справі № 661/3865/16-ц, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Доводи представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо того, що ч.3 ст.142 ЦПК України регламентує стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи, а не судового збору, судом відхиляються.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд вважає, що законодавець в ч.3 ст.142 ЦПК України визначив питання повернення «витрат», тобто застосував загальне питання, до якого відносяться як судові витрати, так і витрати пов`язані з розглядом справи.

Також судом відхиляються доводи представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо необхідності застосування до спірних правовідносин лише спеціального Закону України «Про судовий збір», який не передбачає можливості стягнення з відповідача судових витрат.

За даних обставин, правовідносини сторін регулюються як положеннями ЦПК України, зокрема ч.3 ст. 142 ЦПК України, так і Законом України «Про судовий збір». Відсутність в Законі України «Про судовий збір» положень, аналогічних ч.3 ст. 142 ЦПК України, не виключає застосування даної норми до спірних правовідносин сторін.

Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області слід стягнути понесені останнім судові витрати у розмірі 2270,00 грн, оскільки позивач не підтримав своїх вимог, відмовився від позову, саме унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Керуючись ст. ст. 133, 142, 247, 255, 260, 261, 263 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про розподіл судових витрат, по цивільній справі № 523/8102/21, в порядку ст. 142 ЦПК України - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Стягувач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 38.

Боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена 21.07.2022 року.

Суддя К.О. Далеко