Справа № 366/3091/21
Провадження № 2/366/148/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(Заочне)

10 серпня 2022 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Ю.В.,

при секретарі Морозовій Я.Р.,

розглянувши в смт. Іванків Київської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі Позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 (далі Відповідач) в розмірі 108895,85 грн. (сто вісім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень вісімдесят п`ять копійок), судовий збір в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) та витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку.

На підставі вказаного кредитного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 40 260,00 грн. (сорок тисяч двісті шістдесят гривень), з процентною ставкою 67% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, встановлені кредитним договором і графіком щомісячних платежів, строком до 18 квітня 2022 року включно.

08 жовтня 2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» був укладений договір факторингу № 150, згідно з яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» право вимоги за кредитним договором № 0.

В подальшому ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», відповідно до укладеного 09 жовтня 2019 року договору про відступлення прав вимоги № 09-10/19, відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором № 0 від 18 квітня 2018 року.

ОСОБА_1 умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 06 жовтня 2021 року її заборгованість становить 108 895,85 грн., з яких:

35 870,86 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту);

21 606,95 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги;

48 668,04 грн. заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості);

2 750 грн. заборгованості з комісії;

0 грн. заборгованості з пені.

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та змушує Позивача звертатися до суду з даним позовом.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 04 лютого 2022 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду на 02 березня 2022 року (а.с. 96-97).

24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України, рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства (а.с. 101).

06.03.2022 року розпорядженням Голови Верховного суду України № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

22.04.2022 року підсудність судових справ Іванківського районного суду було відновлено на підставі розпорядження Голови Верховного суду України № 18/0/9-22 від 21.04.2022 року (а.с. 101).

Розгляд справи призначено на 22 червня 2022 року, однак у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи було відкладено на 10 серпня 2022 року.

У судове засідання представник позивача не з`явився про місце, день та час слухання справи повідомлений вчасно. Звернувся до суду із клопотанням, в якому просить справу розглядати без представника, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи судом повідомлена вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення.

Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, ОСОБА_1 відзив не надіслала.

Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Судом встановлено, що 18 квітня 2018 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 40 260 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 67% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін 74% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, встановлені кредитним договором і графіком щомісячних платежів, строком до 18 квітня 2022 року включно (а.с. 7-17).

08 жовтня 2019 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» був укладений договір факторингу № 150, згідно з яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» право вимоги за кредитним договором № 0 (а.с. 41-51).

В подальшому ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», відповідно до укладеного 09 жовтня 2019 року договору про відступлення прав вимоги № 09-10/19, відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором № 0 від 18 квітня 2018 року (а.с. 52-65).

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 06 жовтня 2021 року її заборгованість становить 108895,85 грн., з яких:

35870,86 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту);

21606,95 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги;

48668,04 грн. заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору ( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості);

2750 грн. заборгованості з комісії;

0 грн. заборгованості з пені (а.с. 24-28).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Також, ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Отже, встановлено, що вказаний кредитний договір між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому, саме з 18.04.2018 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідач з умовами договору була ознайомлена, підписала договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 18.04.2018, однак умови договору порушила.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідач відзив з відповідними доказами в спростування доводів позивача до суду не подала.

Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення нею зобов`язання щодо їх повернення, а тому, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором визначена станом на 06.10.2021 року в розмірі 108895,85 грн. (сто вісім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень вісімдесят п`ять копійок).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У своїй постанові Верховний Суд від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 зауважив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн позивачем надано копію договору № 05-03/2021 про надання правової допомоги від 05 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал», в особі генерального директора Іжаковського О.В., та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», в особі керуючого партнера Слостіна А.Г., згідно умов якого, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 81-84).

Відповідно до пункту 4.1. договору № 05-03/2021 про надання правової допомоги від 05 березня 2021 року юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом щомісячного переказу суми на рахунок, зазначений у розділі 10 цього договору.

4.2. Вартість Послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.

4.3. Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги протягом 3 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати.

Позивачем надано копію прайс-листа адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», копію заявки про надання юридичної допомоги № 25 від 04 червня 2021 року, копію витягу про надання правової допомоги від 16 червня 2021 року, та копію платіжного доручення № від 18 червня 2021 року (а.с. 85, 86, 87).

З копії платіжного доручення № від 18 червня 2021 року вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» на рахунок адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» перераховано 200000 гривень, призначення платежу оплата за надання правової допомоги згідно договору № 05-03/2021 про надання правової допомоги від 05 березня 2021 року (а.с. 85).

Проте, вказане платіжне доручення не свідчить про оплату витрат на професійну правничу допомогу, загальна сума яких складає 20 000 гривень, пов`язану саме з розглядом справи № 366/3091/21.

Крім того, слід зазначити, що з наданої суду копії договору про надання правової допомоги, на підставі якого, як вбачається із вказаного платіжного доручення, перераховано 200 000 грн, вбачається, що такий договір укладено 05 березня 2021 року, тобто до моменту звернення позивача із вказаним позовом (11 листопада 2021 року) та не містить жодних посилань щодо надання правової допомоги саме у цій справі.

Оскільки суду не надано документів, що підтверджують витрати ТОВ «Вердикт Капітал» на професійну правничу допомогу, пов`язаних саме з розглядом даної справи, то суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог відповідача щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 гривень.

Керуючись ст. 526, 599, 610, 611, 626, 638, 1046-1056 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279, 280-284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код , місцезнаходження юридичної особи: вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, м. Київ, 04053) заборгованість за договором № 0 про надання споживчого кредиту від 18 квітня 2018 року в розмірі 108895,85 грн., з яких:

35870,86 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту);

21606,95 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги;

48668,04 грн. заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору ( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості);

2750 грн. заборгованості з комісії;

0 грн. заборгованості з пені.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, м. Київ, 04053) на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його проголошення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення (10 серпня 2022 року).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , місцезнаходження юридичної особи: вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, м. Київ, 04053

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Суддя : Ю.В. Ткаченко