Справа №760/1270/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі

головуючого-судді - Букіної О.М.,

за участю секретаря - Скаженик Я.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернувся з позовом заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу.

Прокурор, звертаючись до суду з вказаним позовом, вказує, що спір у справі стосується стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позову зазначає наступне.

Опрацюванням інформації, розміщеної у Єдиному реєстрі судових рішень з`ясовано, що рішенням Волинського Окружного адміністративного суду від 21.06.2018 у справі № 803/497/18 визнано протиправним та скасовано наказ виконувача обов`язків Державного секретаря, Директора департаменту персоналу Міністерства юстиції України Сови Н.П. №797/К від 23.02.2018 про звільнення, яким ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Волинській області з 26 лютого 2018 року та стягнуто із управління на користь ОСОБА_2 154 507,60 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому зазначає, що оскільки звільнення ОСОБА_2 здійснено з порушенням закону, то на ОСОБА_1 , як на особу за наказом якої проведено звільнення, покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну Головному територіальному управлінню юстиції у Волинській області.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2020 дану справу передано до провадження головуючому-судді Букіній О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.01.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

16.03.2020 на виконання ухвали суду 23.01.2020 позивачем подано до суду позовну заяву у новій редакції.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19.03.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.06.2020 на адресу суду надійшли заперечення від уповноваженої особи Міністерства юстиції України проти підстав для подання позову заступником прокурори Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України.

В обґрунтування заперечень зазначено, що підстави для подання позову заступником прокурора Волинської області в інтересах Держави в даному випадку відсутні, оскільки функції захисту, про які йде мова при відшкодуванні матеріальної шкоди в даному випадку, належать в першу чергу, до компетенції Кабінету Міністрів України, і можуть бути здійснені не обов`язково в судовому порядку.

Вказано, що Міністерство юстиції України, яке набуло статусу позивача у даній справі, звертає увагу на відсутність предмету спору між Міністерство юстиції України та ОСОБА_1 .

Згідно зазначеного, просить залишити без розгляду позов заступника прокурора Волинської області в інтересах Держави в особі Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу.

14.07.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В обґрунтування відзиву вказано, що підстави для подання позову заступником прокурора Волинської області в інтересах Держави відсутні, оскільки такий позов подано передчасно за відсутності правових підстав, а отже позов має бути залишений без розгляду.

14.07.2020 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження в справі, оскільки остання вважає, що даний спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

14.07.2020 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

27.07.2020 на адресу суду від заступника прокурора Волинської області надійшла відповідь на відзив.

У поданому відзиві заступник прокурора зазначає, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суд від 11.04.2018 у справі № 161/6047/16-ц.

Крім цього вказує, що прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Зазначає, що до такого висновку дійшов ВС у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 910/3486/18.

04.08.2020 на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь заступника прокурора на відзив.

В обґрунтування вказано, що жодним судовим рішенням не встановлено заподіяння відповідачем шкоди державі, а також не встановлено незаконність дій відповідача у межах спірних відносин.

05.08.2020 на адресу суду надійшли клопотання від уповноваженої особи Міністерства юстиції України про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.09.2020 позовну заяву заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу було залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.12.2020 апеляційну скаргу керівника обласної прокуратури Волинської області було задоволено, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07.09.2020 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

18.12.2020 на підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду справу було передано судді Букіній О.М.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.11.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 02.12.2020 - без змін.

11.11.2021 матеріали справи були повернуті до Солом`янського районного суду м. Києва із Верховного Суду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.07.2022 у задоволенні клопотань ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін було відмовлено.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №797/К від 23.02.2018 «Про звільнення», яким ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 26.02.2018 №174/3-к «Про звільнення ОСОБА_2 », яким оголошено наказ Міністерства юстиції України №797/К від 23.02.2018 «Про звільнення».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Волинській області з 26 лютого 2018 року.

Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Волинській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 154 507 гривень 60 копійок.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Волинській області залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі №803/497/18 - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.04.2019 касаційні скарги Головного територіального управління юстиції у Волинській області і Міністерства юстиції України залишено без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року змінено шляхом зазначення в резолютивній частині дати поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Волинській області з 27 лютого 2018 року, в іншій частині залишено без змін.

Поновлено виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року, зупинених ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2018 року, з урахуванням постанови Верховного Суду від 03 квітня 2019 року.

Звертаючись із позовом до суду, заступник прокурора Волинської області вказує, що оскільки звільнення ОСОБА_2 здійснено із порушенням закону, на ОСОБА_1 , як на особу, за наказом якої проведено звільнення, покладається обов`язок відшкодувати, заподіяну Головному територіальному управління юстиції у Волинській області, а саме сплачені на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 106 966,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п. 17 ч. п. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 під час винесення наказу Міністерства юстиції України №797/К від 23.02.2018 «Про звільнення», яким ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Волинській області, виконувала обов`язки Державного секретаря Міністерства юстиції України.

Таким чином встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на час винесення наказу Міністерства юстиції України №797/К від 23.02.2018 «Про звільнення» перебувала на посаді, що відноситься до публічної служби.

Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №818/1688/16, у даній постанові з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, виходячи з таких міркувань.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Як вбачається із рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року та Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі 857/1070/18, предметом спору у даній справі було визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №797/К від 23.02.2018 «Про звільнення», яким ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Волинській області, а також визнання протиправним та скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 26.02.2018 №174/3-к «Про звільнення ОСОБА_2 », яким оголошено наказ Міністерства юстиції України №797/К від 23.02.2018 «Про звільнення».

Так, даними судовими рішеннями було встановлено протиправність звільнення ОСОБА_2 , а також протиправність наказу Міністерства юстиції України №797/К від 23.02.2018 «Про звільнення» та наказу Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 26.02.2018 №174/3-к «Про звільнення ОСОБА_2 ».

Разом із цим, під час судового розгляду у справі №857/1070/18 судами не було надано оцінку правомірності дій відповідача ОСОБА_1 під час виконання її посадових обов`язків, зокрема, під час видачі наказу Міністерства юстиції України №797/К від 23.02.2018 «Про звільнення», оскільки це не було предметом судового розгляду.

При цьому, під час розгляду даної справи суду буде необхідно не лише встановити обсяг завданої шкоди/збитків, а й надати оцінку правомірності дій відповідача ОСОБА_1 під час виконання її посадових обов`язків, зокрема, під час видачі наказу Міністерства юстиції України №797/К від 23.02.2018 «Про звільнення».

Водночас, у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Таким чином судом встановлено, що даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Окрім цього, суд відхиляє посилання позивача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.04.2018 у справі № 161/604716-ц, як на підтвердження того, що даний спір має розглядатися у порядку цивільного судочинства, оскільки дана постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду була постановлена до висновку Великої Палати Верховного Суду про необхідність відступу від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі в порядку цивільного судочинства.

Суд роз`яснює позивачу право на звернення до суду з даним позовом у порядку адміністративного судочинства.

Керуючист ст. ст. 11,13, 19, 255 ЦПК України, ст. ст. 19,21 КАС України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва з даним позовом у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 29.07.2022.

Суддя: О.М. Букіна