Справа № 214/276/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 липня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді-Ковтун Н.Г.,

за участю: секретаря судового засідання-Фартушної Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Кривого Рогу, в порядку загального позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 третя сторона, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору ОСОБА_5 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту та визнання права власності, як об`єкт спільного сумісного майна подружжя та в порядку спадкування.

10.02.2022 року позивачами змінено позовні вимоги на встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факт, що єдиним покупцем однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. згідно договору від 25.05.1999 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавициною Н.В. 25.05.1999 року за № 2-1396 зареєстрованого в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 15.06.1999 року в реєстраційній книзі під № 103П стр. 77 запис 77 є ОСОБА_6 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначають,що ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі з 31.01.1997 року по 12.05.2005 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час шлюбу з ОСОБА_6 за спільні кошти (частину, яких було отримано у борг у його матері ОСОБА_7 ) було придбано квартиру за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавициною Н.В. від 25.05.1999 року за №2-1396 зареєстрованого в КБТІ 15.06.1999 року (надалі Договір).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області ОСОБА_6 помер. Після його смерті ОСОБА_1 звернулась до Третьої криворізької державної нотаріально контори, як колишня дружина та як законний представник малолітнього ОСОБА_2 про прийняття спадщини сина після батька та про видачу їй свідоцтва про право на Ѕ частину спільної сумісної власності подружжя на майно набуте в зареєстрованому шлюбі з померлим, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 . На час звернення мала прізвище ОСОБА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.06.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв, оскільки з Договору неможливо визначити розмір часток у спільній сумісній власності з наступних підстав:

В Договорі було зазначено, що сторонами в даному договорі є: ОСОБА_3 - продавець, з однієї сторони, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з іншої сторони. Однак в пункті 1 вказано, що ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_6 купив квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Згідно пункту 3 Договору кошти за покупку було передано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_7 було надано суму більшою ніж ОСОБА_6 , але власником частки квартири вона не зареєстрована.

Та зазначено, що у зв`язку з тим, що правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оформлений неналежним чином та його зміст не відповідає законодавству України, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця), повинно вирішуватися у судовому порядку.

Стосовно обставин купівлі квартири за адресою АДРЕСА_1 позивачі зазначають, що квартиру ОСОБА_6 придбав за спільні кошти подружжя, частину яких запозичили у ОСОБА_7 , тому вона і була зазначена у Договорі, як особа яка надала частину коштів. Та покупцем за Договором був саме колишній чоловік ОСОБА_6 про що і зазначено у пункті 1 та саме на нього зареєстровано право власності на квартиру в реєстрі БТІ. Кошти ОСОБА_7 були повернуті, ще за спільного проживання позивача і ОСОБА_6 . ОСОБА_7 даного факту ніколи не заперечувала, про що свідчить відсутність з її боку будь-яких скарг з даного приводу починаючи з моменту укладення Договору і до її смерті. Враховуючи, що і після смерті сина вона в порядку спадкування, також не зверталась до суду з метою якимось чином визначити за собою частку квартири. Дані обставини справи також не заперечуються і її спадкоємцями.

Ухвалою від 23.05.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, про дату та час повідомлена належним чином, в свою чергу надала заяву відповідно до якої просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 до суду надав заяву відповідно до якої просив справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримав просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 до суду надала заяву та просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю та підтверджує викладені в позові обставини.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Третя сторона, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору ОСОБА_5 суду надав заяву та просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та підтверджує викладені в позові обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПКУкраїни, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, та враховуючи визнання відповідачем 2 та третьою стороною позову приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі з 31.01.1997 року по 12.05.2005 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час шлюбу ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавициною Н.В. від 25.05.1999 року за №2-1396 зареєстрованого в КБТІ 15.06.1999 року (надалі Договір).

Згідно пункту 1 Договору ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_6 купив квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області ОСОБА_6 помер. Після його смерті ОСОБА_1 звернулась до Третьої криворізької державної нотаріально контори, як колишня дружина та як законний представник малолітнього ОСОБА_2 про прийняття спадщини сина після батька та про видачу їй свідоцтва про право на Ѕ частину спільної сумісної власності подружжя на майно набуте в зареєстрованому шлюбі з померлим, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 . На час звернення мала прізвище ОСОБА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.06.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв, оскільки з Договору неможливо визначити розмір часток у спільній сумісній власності з наступних підстав:

В Договорі було зазначено, що сторонами в даному договорі є: ОСОБА_3 - продавець, з однієї сторони, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з іншої сторони. Однак в пункті 1 вказано, що ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_6 купив квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Згідно пункту 3 Договору кошти за покупку було передано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_7 було надано суму більшою ніж ОСОБА_6 , але власником частки квартири вона не зареєстрована. Та зазначено, що у зв`язку з тим, що правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оформлений неналежним чином та його зміст не відповідає законодавству України, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця), повинно вирішуватися у судовому порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла.

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України.

Також відповідно до статті 70 СК України уразі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно абзацу 3 пункту 23 ПОСТАНОВИ Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування ", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа, може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

А відповідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Провівши аналіз матеріалів справи в їх сукупності, зіставивши їх дані між собою, враховуючи підтвердженням відповідачем ОСОБА_4 та третьою стороною, ОСОБА_5 обставин справи, смерті ОСОБА_7 суд дійшов висновку, що єдиним покупцем однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. згідно договору від 25.05.1999 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавициною Н.В. 25.05.1999 року за № 2-1396 зареєстрованого в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 15.06.1999 року в реєстраційній книзі під № 103П стр. 77 запис 77 є ОСОБА_6 .

Встановлення цього факту безпосередньо породжує для заявників юридичні наслідки, оскільки від цього залежить вирішення питання про належності Квартири ОСОБА_6 і розуміння статусу ОСОБА_7 у Договорі і як наслідок надасть можливість визначити розмір майнових прав (часток у Квартирі) позивачів та відповідача ОСОБА_4 .

Вивчивши матеріли справи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, так як даний факт має юридичне значення для заявника.

Судові витрати залишити за заявниками.

Керуючись ст.ст.293-294,ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 третя сторона, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору ОСОБА_5 , про про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт що єдиним покупцем однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. згідно договору від 25.05.1999 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавициною Н.В. 25.05.1999 року за № 2-1396 зареєстрованого в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 15.06.1999 року в реєстраційній книзі під № 103П стр. 77 запис 77 між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_6 , - є ОСОБА_6 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач 1: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Позивач 2: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3

Відповідач 1: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

АДРЕСА_4 : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКППНОМЕР_4 , АДРЕСА_5

Третя сторона, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКППНОМЕР_5 , АДРЕСА_6 .

Суддя Н.Г. Ковтун