Провадження № 2/582/82/22
Справа № 585/3794/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2022 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді -Яковенко Н.М.,

за участю секретаря - Ярмоленко А.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Красовського І.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом в інтересах позивача та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- гарант» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 36 000 гривень моральної шкоди, 5 195 гривень витрат на поховання, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України розмірі 8 331,55 грн, три відсотки річних у розмірі 968,36 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 151, 75 грн, допустивши негайне виконання рішення суду та стягнути судові витрати по справі.

Позовна заява мотивована тим, що 15 травня 2021 року о 00 годин 05 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи застрахованим відповідачем Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» автомобілем «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по втодорозі Н-07 «Київ-Суми-Юнаківка» в с. Недригайлів поблизу кафе «Ночлег» здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , який рухався по проїзній частині догори в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП велосипедист отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події.

15 травня 2021 року по даному факту СВ Роменського РВП ГУНП у Сумській області внесено відомості до ЄРДР за №0000255 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На підставі п. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 15 червня 2021 року на адресу ТДВ СК "Альфа-Гарант" представник позивача надіслав заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_2 , із долученням необхідних для прийняття рішення документів.

Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 82 390,00 грн, з яких: 72 000,00 грн - моральна шкода та 10 390,00 грн - витрати на поховання.

За результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 виплачено 36 000 грн. моральної шкоди та 5 195 грн. витрат на поховання. Зазначена сума становить 50% від заявленої суми моральної шкоди та витрат на поховання згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування.

В обґрунтування відмови у виплаті 50% страхового відшкодування, відповідач посилався на наявність вини велосипедиста ОСОБА_4 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої він загинув, оскільки на його думку відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з осіб, сукупними діями яких заподіяно шкоду, визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди но кількість таких осіб. Крім того, розмір відшкодування може бути зменшено залежно від ступеня вини потерпілого, згідно ч. 2 ст. 1193 Цивільного кодексу України.

Представник позивача вважає, що така відмова позивачу у виплаті страхового відшкодування не ґрунтується на нормах закону, оскільки шкода, заподіяна потерпілій ОСОБА_2 смертю її чоловіка ОСОБА_4 , спричинена дією джерела підвищеної небезпеки, а тому відповідно до ст. 1187 ЦК України має бути відшкодована не залежно від вини водія забезпеченого транспортного засобу.Відповідачем не доведено, що ця дорожньо-транспортна пригода відбулась у зв`язку із умисним порушенням велосипедистом ОСОБА_4 правил дорожнього руху або ж як наслідок непереборної сили.

Крім того, оскільки відповідач прострочив виплату страхового відшкодування, то він, відповідно до вимог ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 625 ЦК України, має сплатити на користь позивача пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

27.02.2022 представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути наведені вище санкції за невиконання грошового зобов`язання станом на день прийняття рішення, а саме на 04.08.2022.

В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Також заявила вимогу про стягнення судових витрат, докази на понесення яких будуть подані представником протягом п`яти днів з дня постановлення рішення.

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_5 з позовом не погодився, подав до суду відзив на позов (а.с.82-89), в якому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заперечення проти позову мотивовані тим, що в діях водія застрахованого транспортного засобу ОСОБА_3 не було встановлено жодного порушення вимог ПДР України, які б знаходилися в причинному зв`язку з заподіянням шкоди позивачу. Досудовим слідством було встановлено, що саме односторонні (одноосібні) протиправні дії велосипедиста ОСОБА_4 у вигляді порушення положень Правил дорожнього руху України стали причиною виникнення вищевказаної ДТП та відповідно його загибелі.

Прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати передбачено ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону про ОСЦПВ. страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди но кількість таких осіб.

Оскільки при розгляді заяви про виплату страхового відшкодування відповідачем було встановлено, що відповідальними за завдання шкоди внаслідок вищевказаної ДТП є дві особи, а саме: водій транспортного засобу «Mazda 3», ОСОБА_3 , як особа, дії якої хоча і не спричинили ДТП, однак в силу того, що він є особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, він є відповідальним за завдання шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки без вини та велосипедист ОСОБА_4 , в діях якого встановлено порушення вимог Правил дорожнього руху України, вина та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками ДТП, то з огляду на встановлений порядок, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було прийнято рішення про виплату 50 % страхового відшкодування моральної шкоди на користь позивача, оскільки відповідальними за скоєння ДТП є дві особи.

Крім того, при прийнятті рішення про виплату страхового відшкодування у такому розмірі відповідачем взято також до уваги вимоги ч.2 ст. 1193 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні представник Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Красовський І.І. з позовом не погодився з мотивів, що викладені у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив (а.с.193-197), просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши позицію представників сторін, дослідивши подані сторонами докази прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 15 травня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та велосипедиста ОСОБА_4 . Внаслідок цієї ДТП велосипедист ОСОБА_4 загинув на місці пригоди.

30 червня 2021 року старшим слідчим СВ Роменського ВП ГУНП в Сумській області Дмитром Марковим за вказаним фактом винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000255, що внесене до ЄРДР 15.05.2021 у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про що свідчить копія постанови ( а.с.31-34).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант») - відповідачем у справі.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією її паспорта (а.с.8-9), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10).

Із копії свідоцтва про смерть (а.с.26) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер.

До дня смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 , 1966 року народження, син ОСОБА_6 , 1987 року народження, син ОСОБА_7 , невістка та онуки, що підтверджується довідкою сільської ради (а.с.25).

Витрати на поховання ОСОБА_4 склали 10 390 грн, що підтверджується копією товарного чеку та копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця та копією витягу з реєстру платників податків (а.с.22-24).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сини покійного ОСОБА_4 , (родинні стосунки підтверджуються копіями свідоцтв про народженням (а.с.13,17) відмовилися від страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю їх батька на користь ОСОБА_2 , дружини покійного, про що свідчать їх нотаріально посвідчені заяви (а.с.16,18).

15 червня 2021 року до ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся представник ОСОБА_2 із заявою на виплату страхового відшкодування дружині потерпілого, а саме моральної шкоди у розмірі 72 000 грн та витрат на поховання у розмірі 10 390 грн, до якої долучені серед іншого заяви синів покійного про відмову від отримання страхового відшкодування на користь матері (а.с.7).

Листом від 05 серпня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило представника ОСОБА_2 про необхідність долучення додаткових документів для прийняття рішення у справі (а.с.29).

11 серпня 2021 року до відповідача направлено заяву про долучення документів, зокрема копію постанови про закриття кримінального провадження №0000255 від 30 червня 2021 року (а.с.30).

Листом від 04 жовтня 2021 року ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант" повідомила ТОВ «Центр автовиплат поліс», яке представляло інтереси ОСОБА_2 , про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 1 /2 частини від встановленого розміру страхового відшкодування з врахуванням п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 1193 ЦК України (а.с.35).

20 жовтня 2021 року з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 41 195 гривень, з яких 36 000 грн - на відшкодування моральної шкоди, 5 195 грн - відшкодування витрат на поховання, про що свідчить копія листа відповідача, яка адресована представнику позивача (а.с.37).

Наведені факти та обставини визнаються як представником позивача так і представником відповідача.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на вказані положення статті 509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У ст.5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.

Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження№ 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі№ 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Під час судового розгляду справи не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого ОСОБА_4 або непереборної сили, а тому володілець джерела підвищеної небезпеки за встановлених обставин зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Відповідно наступає обв`язок відповідача у справі - страховика ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант", який хоч і не завдав шкоди, виплатити страхове відшкодування замість заподіювача шкоди, водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_3 в межах страхової суми, в порядку, встановленому Законом.

Згідно п.35.1 ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування

Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Судом встановлено, що представник позивача в інтересах ОСОБА_2 звернувся до відповідача ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант" із заявою про виплату страхового відшкодування та надав відповідні документи передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 36 вказаного Закону страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування на користь дружини постраждалого в ДТП ОСОБА_8 , що свідчить про те, що дорожньо-транспортна пригода, яка відбулася 15 травня 2021 року за участю забезпеченого транспортного засобу «Mazda 3», під керуванням ОСОБА_3 та велосипедиста ОСОБА_4 , внаслідок якої ОСОБА_4 загинув на місці пригоди, є страховим випадком.

Фактично спір між сторонами існує тільки щодо розміру страхового відшкодування.

Виплачуючи потерпілій ОСОБА_2 лише половину від передбаченого розміру страхового відшкодування, відповідач посилався на п. 36.3 ст. 36 згаданого Закону, відповідно до якого у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб та на ч. 2 ст. 1193 Цивільного кодексу України, яка передбачає можливість зменшення розміру відшкодування шкоди залежно від ступеня вини потерпілої особи.

Суд вважає, що така позиція відповідача є хибною, оскільки з змісту ст.ст. 1187,1188 ЦК України вбачається, що відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 1.5 ст. 1 Закону - наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Перелік транспортних засобів, до яких застосовувалися коригуючі коефіцієнти та їх розміри на час скоєння ДТП, були затверджені розпорядженням Державної комісії фінансових послуг від 09 липня 2010 року № 566, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 грудня 2011 року за № 1443/20181, серед них велосипед відсутній.

За змістом пункту 36.3 ст. 36 цього ж Закону України у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Отже, положення п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в цій ситуації застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність велосипедиста не була і не повинна була бути застрахована відповідно до вимог цього ж Закону України. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 274/4882/17-ц від 10 січня 2019 року.

Відповідно до п.36.1 ст. 36 Закону, страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (абзац перший Закону). Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Розмір страхового відшкодування пов`язаного із смертю потерпілого передбачено ст.27 Закону, а саме п. 27.3, 27.4 Вказані норми не передбачають можливості для страховика на власний розсуд визначати його розмір з врахуванням вини потерпілого.

Отже, прийнявши рішення про виплату страхового відшкодування відповідач мав виплатити його у порядку і розмірах, що визначені в законі, а саме моральну шкоду заподіяну смертю особи у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку та витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі за умови надання документів, які підтверджують такі витрати, у розмірі, що не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Крім того, з аналізу чинного законодавства, а саме глави 67, глави 82 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можливо прийти до висновку, що «страхове відшкодування», обов`язок сплати якого випливає з договірних правовідносин між страховиком та страхувальником внаслідок певної події (страхового випадку) не є тотожним поняттю «шкода», обов`язок відшкодувати заподіяння якої виникає з позадоговірних деліктних правовідносин між заподіювачем шкоди та потерпілим та не дорівнює розміру фактично заподіяної шкоди.

Тому відповідач, як страховик, неправомірно, посилаючись ч.2 ст. 1193 ЦК України, зменшив встановлене Законом страхове відшкодування на 50%, зважаючи також і на те, що відповідно до ч. 3 цієї ж статті вина потерпілого не враховується у разі відшкодування витрат на поховання.

Отже, з відповідача ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант" на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути 36 000 грн недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю її чоловіка ОСОБА_4 та 5 195 грн недоплачених витрат на його поховання.

Враховуючи, що відповідач виконав своє зобов`язання про сплаті страхового відшкодування на користь позивача частково, то суд вважає, що наявні законні підстави для стягнення з відповідача пені на залишок несплаченої суми коштів у розмірі 41195 грн з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 23.10.2021 по 04.08.22, в розмірі 8 33,55 грн відповідно до поданого розрахунку, оскільки представник відповідача ніяких доказів на його спростування не надав (а.с.185)

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Отже, із відповідача підлягають стягненню згідно частини другої статті 625 ЦК України, 3 % річних, які відповідно до поданого розрахунку (а.с.185) складають 968,36 грн та 7851,75 грн. інфляційних втрат за період з 23.10.21 по 04.08.22.

В судовому засіданні представник позивача заявила вимогу про стягнення судових витрат, докази на підтвердження яких подасть протягом п`яти днів після постановлення рішення.

Таким чином, вимога про стягнення судових витрат на правничу допомогу може бути розглянута судом на підставі ч. 8 ст.141 ЦПК України після надання представником позивача відповідних доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- гарант» (код ЄДРІІОУ 32382598, адреса 01133 м. Київ, буд. Лесі Українки, 26) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає в АДРЕСА_2 ) страхове відшкодування у розмірі 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень моральної шкоди, 5 195 (п`ять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень витрат на поховання, а всього 41 195 (сорок одну тисячу сто дев`яносто п`ять) гривень.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- гарант» (код ЄДРІІОУ 32382598, адреса 01133 м. Київ, буд. Лесі Українки, 26) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає в АДРЕСА_2 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України розмірі 8 331 (вісім тисяч триста тридцять одна) гривня 55 копійок, три відсотки річних у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 36 копійок, інфляційні втрати у розмірі 7 151 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят одну) гривню 75 копійок, а всього разом - 17 151 сімнадцять тисяч сто п`ятдесят одну) гривню 66 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10 серпня 2022 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Н. М. Яковенко