ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №523/14228/21

Апеляційне провадження № 22-ц/813/6456/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу адвоката Котовської Тетяни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 18 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Кисельова В. К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

У серпні 2021 року адвокат Котовська Т.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05 липня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.

Зазначала, що з часу ухвалення вказаного рішення суду та зміни місця роботи позивача, розмір його заробітку збільшився, що з квітня 2021 року він щомісячно, замість аліментів у розмірі 3 700 грн., сплачує їх у розмірі 5 500 грн.

Вказувала, що матері позивача ОСОБА_4 у грудні 2015 році діагностовано тяжке захворювання. Після неодноразових операцій її стан дотепер не покращився, вона потребує постійного медичного нагляду, обстежень, аналізів і витратного лікування.

Крім того, батькові позивача ОСОБА_5 у серпні 2020 року необхідно було провести офтальмологічну операцію, витрати на яку він повинен сплатити.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 є єдиним сином хворих батьків-пенсіонерів, які знаходяться на його утриманні; що аліменти на дочку у розмірі 5 500 грн. є важкою та непід`ємною сумою для нього, представник позивача просила змінити спосіб стягнення з ОСОБА_1 аліментів та стягувати їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн. щомісячно на користь відповідачки (а.с.2-5).

У відзиві на позов відповідачка ОСОБА_2 просила відмовити у позовних вимогах з тих підстав, що:

- матеріальний стан ОСОБА_1 не погіршився, а покращився;

- витрати позивача на лікування хворих батьків саме ним не доведено;

- такі витрати мали місце у 2015,2018 та 2020 роках;

- запропонований позивачем розмір аліментів у розмірі 1 300 грн. є недостатнім для повноцінного забезпечення всіх потреб дитини, яка, окрім школи, відвідує курси гри на фортепіано та англійської мови (а.с.65-68).

В судовому засіданні, призначеному на 18 січня 2022 року, позивач та представники сторін просили суд взяти до уваги обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень (а.с.95-97).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 18 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів залишено без задоволення в повному обсязі (а.с.98-99).

Рішення суду мотивовано тим, що матеріальний стан позивача покращився, що він не довів, що його батьки потребують його матеріальної підтримки, а тому відсутні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. Крім того, відмовляючи у зміні способу стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що спосіб стягнення аліментів визначається саме одержувачем аліментів, а не їх платником.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Котовська Т.О. просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Неправильність рішення суду першої інстанції обґрунтовано порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, окрім доводів, що містяться в позовній заяві, доводи скарги зводяться до того, що суд першої інстанції:

- не дослідив та не надав належну оцінку доказам на підтвердження у позивача на утриманні непрацездатних батьків-пенсіонерів, які потребують тривалого медичного лікування та догляду, виходячи з їх діагнозів;

- дійшов помилкового висновку про те, що спосіб стягнення аліментів може бути змінений виключно на підставі вимоги стягувача аліментів.

Одночасно апелянт просила прийняти апеляційний суд нові докази (довідки про дохід батьків позивача), посилаючись на те, що вона не могла передбачити, що за наявності наданих суду першої інстанції доказів на підтвердження тяжких діагнозів батьків ОСОБА_1 суд першої інстанції відмовить у позові (а.с.102-105).

У відзиві на апеляційну скаргу адвоката Котовської Т.О. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність та необґрунтованість його доводів, просила суд залишити скаргу без задоволення. Зазначено про відсутність у скарзі конкретних підстав для скасування оскаржуваного рішення суду. Звертає увагу на те, що апелянтом вказано про хвороби та пенсійний вік батьків позивача, а не самого платника аліментів. Діагнози та призначені препарати, лікування було встановлено у 2015,2018,2020 роках, тобто у минулому часі. Крім того, більша кількість долучених до позову копій квитанцій на придбання медичних препаратів датовані також у минулому часі за 2020 рік та незрозуміло, якою саме особою і за чий рахунок було придбано ліки. Враховуючи, що позивач має офіційне працевлаштування - офіційне джерело доходу, крім того матеріальний стан збільшений, неодружений, інших дітей не має, стан здоров`я на доброму рівні, вважає, що не має доцільності та підстави для зміни способу стягнення аліментів (а.с.126-129).

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.13ст.7,ч.1ст.369 ЦПК України розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, які були в розпорядженні суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи видно, що представник позивача адвокат Котовська Т.О. була автором позовної заяви та приймала участь у розгляді справи в суді першої інстанції; що будь-яких виняткових випадків, які б перешкоджали їй або позивачу надати суду першої інстанції докази про доходи батьків ОСОБА_1 не встановлено, а тому апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви представника позивача про приєднання до справи нових доказів (довідок про дохід батьків позивача).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду має бути залишено без змін, а скарга без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Так, частиною 1ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів у серпні 2021 року представник ОСОБА_1 , крім іншого, зазначила, що заробітна плата позивача з квітня 2021 року збільшилася та замість аліментів у розмірі 3 700 грн. він сплачує їх у розмірі 5 500 грн.

Зазначене підтверджується довідкою військової частини від 28 квітня 2021 року №16 про доходи позивача, який є військовослужбовцем та з квітня 2021 року отримує заробітну плату у розмірі 23 137,61 грн.(а.с.72).

Таким чином, матеріальний стан позивача не погіршився, а покращився.

Дані про те, що стан здоров`я позивача погіршився матеріали справи не містять.

Щодо доводів позивача про зміну його сімейного стану, оскільки він витрачає значні кошти на утримання та догляд своїх хворих батьків-пенсіонерів, то апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч.3ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами те, що його батьки потребують матеріальної підтримки та знаходяться на його утриманні.

Так, у справі відсутні жодні докази про матеріальний стан непрацездатних батьків позивача, які досягли пенсійного віку, їх доходи та їх потребу в матеріальній допомозі з боку позивача ОСОБА_1 .

За таких обставин, самі по собі факти:

- встановлення тяжкого захворювання у матері позивача у 2015 році (тобто задовго до рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 05 липня 2019 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на малолітню дочку у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, та про що він, під час розгляду справи №523/7688/18, при визначенні розміру аліментів навіть не згадував);

- необхідності у проведенні офтальмологічної операції батькові позивача у 2020 році,

не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки у справі відсутні й докази, що саме позивач витрачав кошти на лікування своїх батьків.

Окрім того, позивачем не надана суду навіть копія свідоцтва про своє народження, з якого б вбачалося, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є його батьками.

Правильним є й висновок суду про відмову у вимогах про зміну способу стягнення аліментів, оскільки відповідно до ч.3ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, платник аліментів не може вимагати зміни способу їх стягнення. Його правові можливості обмежуються правом вимагати зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення.

Доводи апеляційної скарги про право платника аліментів на звернення до суду з позовом про зміну способу аліментів з посиланням на правову позицію Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143 цс 13, та Верховного суду в постановах від 29 червня 2019 року у справі №426/2444/12-ц та від 18 вересня 2019 року у справі №127-12177/17ц є помилковими.

Так, наведена вище ч.3ст.181 СК України була викладена в редакції Закону України №2037-VIII від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, та не регулювала правові відносини у справах, які перевірялися судами касаційної інстанції.

Відповідно до ч.1ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.368,374,5376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Котовської Тетяни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: