Справа № 727/5145/22
Провадження № 2/727/1283/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Гавалешка П.С.,

при секретарі судового засідання: Рудій І.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поділ будинковолодіння, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що бабуся позивача ОСОБА_6 та батько позивача ОСОБА_7 почали процес приватизації квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 . Позивач прийняв спадщину після смерті останніх, так як на момент смерті проживав разом із ними.

Будинковолодіння, розташоване на АДРЕСА_2 , фактично складається з двох квартир квартири АДРЕСА_3 , належної позивачу, та квартири АДРЕСА_4 , належної відповідачам, тобто позивач та відповідачі є співвласниками житлового будинковолодіння АДРЕСА_2 .

Позивач має на меті виділити з житлового будинковолодіння належну йому частину нерухомого майна. Спочатку відповідачі надали згоду на виділ майна, проте потім відмовилися та не вчиняли жодних дій, які б свідчили про їх намір здійснити виділ майна. За таких обставин, між сторонами не було досягнуто домовленості про поділ будинковолодіння, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду.

Позивач через свого представника просить суд поділити будинковолодіння АДРЕСА_2 в натурі між співвласниками та визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку літера «А» загальною площею 128,30 кв.м., в тому числі житловою 80,50 кв.м. (п`ять житлових кімнат), гараж літера «Е», гараж літера «З», сарай літера «К», огорожа № 1-2, колодязь № 3, яма вигрібна № 4, в порядку спадкування за законом.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без участі позивача. На задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали до суду аналогічні між собою заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 15 травня 2018 року за № 231/10 вирішено переоформити особовий рахунок на ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача ОСОБА_8 .

Після прийняття вказаного рішення виконавчого комітету міської ради, з метою подальшої приватизації даної квартири бабуся позивача ОСОБА_6 та батько позивача ОСОБА_7 11 вересня 2019 року звернулися до департаменту житлово-комунального господарства міської ради із заявою про передачу безоплатно у власність вказаної квартири, тобто останні почали процес приватизації вказаної квартири.

05 березня 2020 року згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 померла ОСОБА_6 .

29 травня 2021 року згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 помер ОСОБА_7 .

На момент смерті бабусі та батька, позивач постійно проживав разом з ними та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 09 жовтня 2009 року, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 08 квітня 2022 року за № 21Д/254, виданою відділом ведення реєстру територіальної громади ЦНАП Чернівецької міської ради.

З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем майна померлого свого батька та бабусі, усіх їх прав та обов`язків за законом першої та п`ятої черги відповідно, так як позивач на момент смерті спадкодавців постійно проживав разом із ними, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту вищезазначене нерухоме майно складається: в підвалі підвалу І площею 9,70 кв.м. (всього по підвалу загальна площа складає 9,70 кв.м.); на першому поверсі коридору 1-1 площею 5,10 кв.м., кухні 1-2 площею 6,50 кв.м., кімнати 1-3 площею 14,40 кв.м., кімнати 1-4 площею 17,40 кв.м., кімнати 1-5 площею 20,00 кв.м., санвузла 1-6 площею 3,20 кв.м., коридору сходової літини 1-7 площею 7, 00 кв.м., кухні 1-8 площею 9,90 кв.м. (всього на першому поверсі загальна площа складає 83,5 кв.м., в тому числі житлова 51,80 кв.м.); на мезоніні коридору-сходової клітини 1-9 площею 6,40 кв.м., кімнати 1-10 площею 13,30 кв.м., кімнати 1-11 площею 15,40 кв.м. (всього на мезоніні загальна площа складає 35,10 кв.м., в тому числі житлова 28,70 кв.м.). Загальна площа квартири складає 128,30 кв.м., в тому числі житлова 80,50 кв.м. Крім того, до будинку відносяться гараж літера «Е», гараж літера «З», сарай літера «К», огорожа №1-2, колодязь № 3, яма вигрібна № 4.

Між позивачем та відповідачами, як співвласниками житлового будинковолодіння АДРЕСА_2 , склалося фактичне користування житловим будинком, при цьому приміщення частин будинку є ізольованими, вони мають свій окремий вихід, в них відсутні приміщення загального користування та вони можуть бути окремими об`єктами цивільно-правових угод.

З метою впорядкування поштових адрес на території м. Чернівці, квартирі АДРЕСА_3 можливо присвоїти поштову адресу: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою, виданою сертифікованим суб`єктом господарювання ОСОБА_9 .

Судом встановлено, що відповідачам на підставі права власності належить квартира АДРЕСА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 лютого 1995 року. Тобто, наразі квартира АДРЕСА_3 , що складає окрему самостійну ізольовану частину зблокованого двоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_2 , з приналежними до неї господарськими надвірними будівлями і спорудами, що розташовані на земельній ділянці, закріпленій за будинковолодінням, фактично в розумінні норм діючого законодавства представляє собою садибу, як окремий об`єкт нерухомого майна.

Експлуатація будинку садибного типу як два самостійних житлових будинки технічно можлива, не спричинить за собою зміни планувальних рішень і не торкнеться несучих конструкцій будинку.

Квартира АДРЕСА_3 придатна для постійного проживання, має необхідний рівень комфорту та склад приміщень і в подальшому може експлуатуватися як самостійний житловий будинок.

Наведеним вище підтверджується технічна можливість виділення ізольованих квартир, обладнаних окремими інженерними системами (електропостачання, газопостачання та водопостачання) зі складу дваквартирного зблокованого житлового будинку в окремі об`єкти нерухомого майна.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до частин першої, третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду: від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, провадження № 61-21409св18, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, провадження 61-26178св18.

На підставі викладеного вище та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, оскільки кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), а тому, виходячи з фактичних обставин по справі, враховуючи визнання позовних вимог відповідачами, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 16, 183, 321, 328, 356, 358, 364, 367, 379, 380, 382, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1261, 1265, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 8, 263-265, 273, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поділ будинковолодіння, - задовольнити у повному обсязі.

Поділити будинковолодіння АДРЕСА_2 в натурі між співвласниками.

Визнати за ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку літера «А» загальною площею 128,30 кв.м., в тому числі житловою 80,50 кв.м. (п`ять житлових кімнат), гараж літера «Е», гараж літера «З», сарай літера «К», огорожа № 1-2, колодязь № 3, яма вигрібна № 4, в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя П.С. Гавалешко