Справа №521/7341/17
Провадження №6/521/177/22
УХВАЛА

про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

08 серпня 2022 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Поліщук І.О.,

секретар судового засідання Шудри Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

УСТАНОВИВ:

«07» березня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси була винесена ухвала у справі №521/7341/17, якою Малиновським районним судом м. Одеси було обмежено у праві виїзду за межі Україна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №521/7341/17 від 29.01.2019 року.

Підставою для винесення такої ухвали стало подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області МЮ України Цинєва Андрія Олександровича у межах зведеного виконавчого провадження АСВП №58304020 з примусового виконання виконавчого листа №521/7341/17 від 29.01.2019 року виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 1116486,40 грн.

Підставою для задоволення судом подання приватного виконавця у увалі суду було зазначено, що боржником ігноруються вимоги виконавця щодо сплати боргу, оскільки сума боргу не погашена, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Право громадян України на пересування, у тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. Разом з тим Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Приписами п.5 ч.1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Поняття ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Щодо ОСОБА_1 відсутні докази, що підтверджують умисне ухилення її як боржника від виконання власних боргових зобов`язань.

Реальної можливості на сьогодні виконати обов`язок щодо виплати одразу всіє суми за виконавчим провадженням АСВП №58304020 з примусового виконання виконавчого листа №521/7341/17 від 29.01.2019 року у неї не має, так як не має ані майна, ані коштів, на яке може бути звернуто стягнення, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, запитами приватного виконавця тощо. Відступіть майна та коштів не є умисним ухилянням від виконання боргових зобов`язань.

Вона працевлаштована, що підтверджується довідкою ТОВ "РЕСТОРАН ФРАТЕЛЛІ" від 14.05.2022 року №05/01, працює на посаді адміністратора з 06 березня 2020 року по теперішній час.

ТОВ "РЕСТОРАН ФРАТЕЛЛІ" як роботодавцем виконується постанова приватного виконавця Цинєва А.О. про звернення стягнення на заробітну плату ВН№58304020 від 06.08.2020 року, що підтверджується довідкою від 04.05.2022 року №05/02, частково погашається заборгованість.

ОСОБА_1 обізнана про відкриття відносно неї виконавчого провадження, зустрічей із приватним виконавцем не уникає, постійно є на зв`язку.

У зв`язку із введенням на території України воєнного стану та ситуацією, яка загрожує життю та безпеці малолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 вимушена була вивезти дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за межі України разом із бабусею заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В той день у пункті пропуску Паланка іі з дитиною та бабусею оформили на виїзд без жодних перешкод, жодної інформації, що стосовно неї існує обмеження у виїзду за межі України їй прикордонники не повідомили. Залишивши сина із бабусею ОСОБА_4 , ОСОБА_1 повернулася 09.03.2022 року назад до України. Всі переміщення підтверджуються даними із відмітками в закордонних паспортах.

Далі бабуся ОСОБА_4 разом із дитиною ОСОБА_3 дісталися Франції, де залишилися тимчасово мешкати зі статусом тимчасового захисту. Хлопчика було зараховано до місцевої школи у Франції у Коледж де ля Вале, що підтверджується довідкою закладу від 09.05.2022 року у місті Авон.

На сьогоднішній час у Франції офіційно отримала статус тимчасового захисту лише бабуся ОСОБА_4 , їй було видано посвідчення. Дитині ОСОБА_3 для подальшого перебування на території Франції також потрібно обов`язково оформити статус тимчасового захисту, але без матері як законного опікуна це здійснити не можливо. У зв`язку із чим заявниця 03.05.2022 року відправилася до Франції, однак у пункті пропуску Болград її за межі України не випустили, проінформував, що існує ухвала суду щодо тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі У країни, про що було оформлено та видано рішення про відмову у перетинання ОСОБА_1 кордону.

Існуюче на сьогодні обмеження заявниці у праві виїзду за межі України, обмежує не тільки її права як громадянина, а й як матері, обмежує права її дитини, яка знаходиться за кордоном. Таким чином, можливість виїзду ОСОБА_1 за межі України є необхідним, а обмеження такого виїзду може мати вкрай негативні наслідки.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбаченому законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР від 17.07,97 р„ у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року р.№ 1404- VIII.

Згідно із ст. 33 ч. 1 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст. 441 ч. 5-7 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

У зв`язку з викладеним, проаналізувавши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд доходить висновку про обґрунтованість посилань заявника та вбачає можливим задовольнити відповідні вимоги.

Керуючись ст. 269, 260, 441, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене громадянці України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.О. Поліщук