РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року

м. Рівне

Справа № 561/976/21

Провадження № 22-ц/4815/731/22

цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Шимків С.С.

учасники справи:

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2022 року, ухваленого в складі судді Снітчук Р.М., повний текст рішення виготовлено 17.02.2022 року у справі № 561/976/21,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення фактичних витрат зі сплати страхового відшкодування у порядку регресу. В обґрунтування якого зазначив, що між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», був укладений договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 р. З умовами якого майнові інтереси банку, пов`язані із матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення кредитів та процентів за ними, були застраховані у ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». Між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 081_118 за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 49050 грн. 00 коп. У зв`язку з неналежним виконанням боржником умов договору виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 20900 грн. 72 коп.

Та, у відповідності до умов договору добровільного страхування, за заявою банку позивачем проведена виплата страхового відшкодування в розмірі 20900,72 грн, про що складено страховий акт. Вказує, що до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму страхового відшкодування.

20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та ФРП ОСОБА_1 укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) за договорами добровільного страхування кредитів. Надіслана на адресу відповідача претензія у добровільному порядку нею не виконана, заборгованість не погашена, а тому позивач просив суд про задоволення позову.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2022 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення фактичних витрат зі сплати страхового відшкодування у порядку регресу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в порядку регресу фактичні витрати за виплачене страхове відшкодування в сумі 20 900 (двадцять тисяч дев`ятсот) грн. 72 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, відповідач в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог .

В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи та висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам. Покликаючись на правову позицію, викладену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18), вказала, що уклала договір страхування, сплатила страхові платежі та з настанням страхового випадку відбулося відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на неї як страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване, просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11 жовтня 2017 року між ПАТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит № 081_118 за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 49050 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % щомісячно, з терміном остаточного повернення до 11.10.2020 року.

01 грудня 2018 року між ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.16.01-0286 предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з неповерненням або неповним поверненням позичальниками страхувальникові кредиту та/або несплатою або частковою несплатою процентів по ньому на умовах, встановлених відповідними кредитними договорами.

Відповідно до п. 2.2 укладеного договору страхувальник зобов`язався сплачувати страхові платежі, а страховик прийняв на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору, виплатити страхувальникові страхове відшкодування на умовах договору.

Відповідно до п. 4.1 цього договору страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.

Із виписок по кредитному рахунку відповідача за період 01.02.2019 27.08.2019 року вбачається, що вона порушила строки та умови зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом у сумі 2099 грн. 72 коп., черговість внесення платежів перевищує 60 днів.

28 серпня 2019 року АТ «Ощадбанк» звернулося до ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із заявою про настання страхового випадку.

16 вересня 2019 року страховиком було складено страховий акт №Рівн 10017.08.19-2 та відповідно до платіжного доручення № 8386 від 16.09.2019 року виплачено АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2 , у сумі 20900 грн. 72 коп.

Відповідно до договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20 травня 2021 року ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» відступило право вимоги до боржників за укладеними договорами страхування згідно до Реєстру прав вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Убачається, що у даному випадку мав місце страховий випадок, а саме неналежне виконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» за договором №081_118 від 11.10.2017 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 20900,72 грн, яка була відшкодована за договором №18.215040.16.01-0286 від 01.12.2018 страховиком ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». Та, як наслідок цього, у позивача виникло право вимоги до відповідача у розмірі сплаченого ними страхового відшкодування.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки позивач набула право вимоги до боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь-які докази про те що кредит був застрахований особисто відповідачем та сплату нею страхового платежу матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про незастосування судом правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) не заслуговують на увагу, оскільки обставини справи є різними.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд ,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає,крім випадків крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 04.08.2022 року.

Головуючий :

Судді :