ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1193/22 Справа № 212/3453/21 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Лаченкової О.В,

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" та ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2021 року до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він працював за спеціальністю підземний прохідник з повним робочим днем у підземних умовах на протязі 20 років 11 місяців на ш. «Ювілейна» ПАТ «Суха Балка». Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було встановлені професійні захворювання: 1. «Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічний синдромом та частими акроангіоспазмами в сполученні з полірадикулопатією на шийному (С5,С6,С7) та попереково-крижовому (L5,S1) рівнях з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, двобічним плечолапотковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) періартрозом колінних суглобів. (ПФ другого ступеня, деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей; 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого другого ступеня. 3.Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). 10 березня 2021 року на підприємстві ПАТ «Суха Балка» складений Акт розслідування виникнення хронічного професійного захворювання, відповідно до якого встановлено, що позивач працював в шкідливих умовах. Згідно довідки МСЕК від 20.04.2021 року позивач пройшов огляд, де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності 65% та встановлена третя група інвалідності з переоглядом в квітні 2022 року. Вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства - статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов`язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст.13 Закону України «Про охорону праці» несе безпосередню відповідальність, оскільки професійне захворювання виникло у нього внаслідок порушення адміністрацією підприємства норм з безпеки праці під час виконання трудових обов`язків, тобто заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. В зв`язку з професійним захворюванням змінився уклад та якість життя, що завдає позивачу моральних страждань. Оскільки він втратив своє здоров`я та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач по справі повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 200000 гривень. Крім того просить стягнути витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 180 000 гривень за спричинену моральної шкоди в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судовий збір 1800,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року, просить рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року у справі №212/3453/21 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я - відмовити в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року, ОСОБА_1 просить рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року по справі №212/3453/21 змінити в частині визначення розміру суми моральної шкоди збільшивши її з 180000 грн. до 200000 грн.

У відзиві ПрАТ «Суха Балка» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року, просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року по справі №212/3453/21 відмовити, апеляційну скаргу ПрАТ «Суха Балка» задовольнити, рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року у справі №212/3453/21 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я - відмовити в повному обсязі.

Відзиви від інших учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційа скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ПрАТ Суха Балка підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із копією трудової книжки позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача ПрАТ «Суха Балка» шахта «Ювілейна» в шкідливих умовах праці з 19.07.1999р. - 12.01.2000р. підземним гірником, 12.01.2000 по 19.06.2020 підземним прохідником.

Звільнений 19.06.2020 р. за власним бажанням по виходу на пенсію за віком за ст.38 КЗпП України.

Всього в шкідливих умовах праці - 20 років 11 місяців.

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу встановлені професійні захворювання:

1. «Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічний синдромом та частими акроангіоспазмами в сполученні з полірадикулопатією на шийному (С5,С6,С7) та попереково-крижовому (L5,S1) рівнях з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, двобічним плечолапотковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) періартрозом колінних суглобів. (ПФ другого ступеня, деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей;

2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого другого ступеня.

3.Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

По факту отримання професійного захворювання ОСОБА_1 на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» складений Акт розслідування виникнення хронічного професійного захворювання від 10.03.2021 року, де вказано, що хронічне професійне захворювання виникло внаслідок недосконалості технології та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів вібрації, аерозолів фіброгенної дії та шуму, що перевищували нормативи.

20.04.2021 року висновком МСЕК позивачу вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності (40%- по вібраційній хворобі, 20% -ХОЗЛ, 5% -тугов.) та встановлено 3 група інвалідності з переоглядом 01.04.2022 року, що підтверджується виписками з актів огляду МСЕК.

Встановлюючи правовідносини, якими регулювалось положення сторін під час означених подій, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_1 працював на підприємстві ПАТ «Суха Балка» та отримав професійне захворювання, пов`язане із виконанням трудових обов`язків, то йому, з огляду на тривалість періоду трудової діяльності має бути відшкодовано моральну шкоду на підставі ст.1167 ЦКУ та ст.237-1 КЗпПУ за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до Закону України «Про охорону праці» на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Як встановлено із медичних документів, позивач ОСОБА_1 внаслідок професійного захворювання відчуває біль у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс та нижні кінцівці, що посилюється при рухах після фізичного навантаження, відчуття затерпання в кінцівках, побіління пальців рук на холоді, судоми ліктьових м`язах та м`язах передплічь, частіше в нічний час, біль і обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднену ходу, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель частіше сухий, приступоподібний, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, загальну слабкість, підвищену втомлюваність, головний біль при підвищеному АТ, нестабільність АТ. Через стан здоров`я, позивач вимушений періодично проходити стаціонарне лікування, не має можливості повноцінно рухатися, відпочивати, через що відчуває фізичний дискомфорт, перебуває в знервованому стані через неможливість вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині. Покращення в стані здоров`я не відбувається, позивачу встановлений хронічний характер захворювань, і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання. При цьому моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача майже не покращується. .

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20 рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.1167 ЦКУ та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності.

У відповідності до ст.4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо работодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягнення моральної шкоди підлягає саме з відповідача, оскільки втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці.

Враховуючи встановлені обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо загальної вібрації, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-рп/2004 передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..».

Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань.

Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це аксіоматична парадигма людського життя і навряд чи потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення.

Матеріали справи та відповіді надані позивачем переконливо доводять, що стан залежності позивача від його хвороби на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, породжує відчуття неповноцінності, яке тільки посилюється у позивача, перетворюючись на справжню муку, через чітке розуміння ним відсутності перспективи одужання у майбутньому.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суди повинні враховувати роз`яснення, наведені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року.

Суд першої інстанції, виходячи з міркувань розумності та справедливості, враховуючи ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, який становить 65%, встановлення 3 групи інвалідності, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, дійшов обґрунтованого висновку стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 180000 гривень, що є виваженою грошовою компенсацію тим стражданням і переживанням, які позивач щоденно зазнає.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «Суха Балка», що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність вини в діях відповідача, як обов`язкової умови для відшкодування шкоди, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи.

Посилання ПрАТ «Суха Балка» в апеляційній скарзі на те, що позивач усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди, за умови доведеності такої шкоди, та не мають враховуватися судом при визначенні розміру моральної шкоди.

Також не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги посилання ПрАТ «Суха Балка» на те, що позивачем не доведено наявність моральних страждань, оскільки внаслідок професійного захворювання позивачеві заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, призвели до зміни звичайного способу його життя, спричинили й інші негативні наслідки морального характеру, що вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Моральні страждання та переживання через погіршення стану здоров`я, постійні болі, періодичне перебування у лікарнях змусили позивача терпіти через це моральні страждання. Через болі він не має можливості вести активне життя, в результаті порушені нормальні життєві зв`язки.

Згідно із положеннями ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що розмір відшкодування моральної шкоди є недостатнім для справедливого відшкодування моральних страждань позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом (ст.23 ЦК України).

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. А будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача, позбавлення його можливості їх реалізації, що в ході судового розгляду підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами, в тому числі Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10 березня 2021 року, медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», яким позивачу встановлені професійні захворювання, висновком МСЕК, яким позивачу вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності (40%- по вібраційній хворобі, 20% -ХОЗЛ, 5% -тугов.) та встановлено 3 група інвалідності з переоглядом 01.04.2022 року, що підтверджується виписками з актів огляду МСЕК, колегія суддів вважає визначений розмір матеріальної шкоди розумним та справедливим.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржників зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційних скарг.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Однак, при стягненні з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, судом стягнуто зазначену моральну шкоду без урахування утримання податків, зборів та інших платежів.

Відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" слід задовольнити частково, рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року змінити в частині стягнення моральної шкоди, визначивши стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 180000 гривень за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві з урахування утримання податків, зборів та інших платежів.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року змінити в частині стягнення моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 180000 гривень за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві з урахування утримання податків, зборів та інших платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова