Справа № 946/5144/22
Провадження № 2/946/2853/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Адамова А.С.,

за участю: секретаря судового засідання - Тюміної О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному позовному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про розірвання шлюбу та місця визначення проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 09.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 741 та визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.11.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) був укладений шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 741. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З перших днів подружнього життя була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згаслі і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дитини. Однак, це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. З січня 2022 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з цього часу спільне господарство вони не ведуть, на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Між ними відсутні спори з приводу розподілу спільного майна подружжя. Враховуючи наявність неповнолітньої дитини, позивач вимушений звернутись із позовом до суду про його розірвання та визначення місця проживання дитини зі ним, відповідачка не погоджується щоб дитина проживала з ним, оскільки існують розбіжності у вихованні дитини. Відповідач не приймає участь у вихованні їхнього сина, не відвідує батьківські збори, дитина пропускає тренування по карате, не водить дитину на дитячі майданчики, репетитора з англійської мови. Позивач вважає, що у нього кращі умови проживання ніж у відповідачки, вона проживає у будинку своїх батьків, займає одну кімнату, це дуже тісно для малолітньої дитини, у квартирі якій на даний час він мешкає, він частково виплачую гроші, викупає квартиру, усі умови для проживання є, для дитини є окрема кімната зі спальним та робочим місцем, шафа з одягом, взуттям, іграшками, та навчальними посібниками.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, надав висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 741 від 09 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 09.09.2013.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 07.10.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

Із січня 2022 року фактичні шлюбні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинені. Син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Мати дитини, ОСОБА_2 , вихованням сина не займається, не приділяє йому належної уваги, не цікавиться навчанням, не відвідує батьківські збори, житлом не забезпечена.

Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком, ОСОБА_1 . Умови проживання відповідають санітарно - гігієнічним вимогам. Малолітній проживає в окремій кімнаті зі спальним та робочим місцем. Дитина забезпечена всім необхідним. Батько належним чином виховує та утримує дитину.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.08.2022 року за № 02/21-744, із протоколу бесіди із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стало відомо, що він дійсно має бажання проживати з батьком. З матір`ю він підтримує дружні стосунки. Виходячи з інтересів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вирішив за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 .

Статтею 56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до cт.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 141 ч.2 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Пунктами 4,5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи, що сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також те, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , висловив бажання проживати з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе позовну заяву задовольнити та розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 09.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 741 і визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 30.06.2005 року; РНОКПП - НОМЕР_4 ; місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ; фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області від 12.12.2013 року; РНОКПП - НОМЕР_6 ; місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (місце знаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Незалежності, 62, код ЄДРПОУ - 26569223) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 741- розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 30.06.2005 року, РНОКПП НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення, після набрання ним законної сили, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб, направити до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.С.Адамов