Справа № 367/3467/18
Провадження № 2/367/396/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі судових засідань Валюх В.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської обдасті, ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі договору дарування офісного приміщення від 07.07.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 (позивачкою) та ОСОБА_6 , від імені якого договір уклала ОСОБА_7 , позивачу належить офісне приміщення під номером АДРЕСА_1 . Загальна площа вказаною спірного приміщення 91.9 кв.м. Перед укладання договору дарування, ОСОБА_1 , за згодою свого чоловіка ОСОБА_8 , виплатила ОСОБА_6 21 000 доларів США, причиною укладання саме договору дарування, а не купівлі-продажу була умова колишнього власника ОСОБА_6 . Відмічає, що всі переговори щодо продажу спірного приміщення велися спільно ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Кошти на купівлю спірного офісного приміщення позивач з чоловіком отримали від продажу нерухомості чоловіка, оскільки, він продав однокімнатну квартиру в АДРЕСА_2 , та однокімнатну квартиру в АДРЕСА_2 .

Вказане офісне приміщення позивач та її чоловік мали намір використовувати як житло для їхньої сім`ї, та як приміщення для зайняття підприємницькою діяльністю. Сім`я позивача складається з чотирьох осіб, тобто, позивач з чоловіком та двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає про те, що колишній власник ОСОБА_12 , спільно з ОСОБА_9 (відповідачем) запропонували позивачу та її чоловіку свої послуги щодо переведення офісного приміщення із нежитлового фону в житловий. Для такого переведення, а саме з нежитлового в житловий фонд, необхідно було виконати перевлаштування, встановити санвузли, ремонтні роботи, щоб офіс був придатний для проживання. Крім цього, необхідно було надати значну суму ОСОБА_9 для переведення офісу в житловий фонд.

З цією метою позивач та її чоловік розпочали ремонтні роботи, закупили будівельні матеріали, сантехніку, та розпочали ремонт. Коштів на ремонт не вистачило, так як потрібно було як найшвидше провести усі роботи. ОСОБА_9 запропонував позивачу дати в борг необхідну суму коштів. За розрахунками для завершення ремонту та витрат па переведення офісу в житловий фонд необхідно 3500 доларів США, тобто біля 80 000 гривень.

За його умовою, в забезпечення боргу, необхідно було укласти договір купівлі- продажу з ОСОБА_9 , витрати по укладанню договору він включив в суму боргу і повністю їх оплатив. Зазначає про те, що, так як позивач та її чоловік довіряли ОСОБА_9 , то погодилися на його пропозицію і 10.07.2017 року уклали оскаржуваний договір купівлі-продажу. Кошти позивачу були надані на період півроку. Будь яких письмових договорів позики позивач та ОСОБА_9 не укладали.

Вказує, що ремонтні роботи позивач та її чоловік закінчили, встановили санвузли, водопостачання, електропостачання, виконали штукатурні роботи та пофарбували стіни, облаштували меблями та побутовою технікою, і по теперішній час проживають сім`єю у спірному приміщенні, справедливо розраховуючи, що приміщення належить їм. Також окремо зазначає, що ними було здійснено перепланування приміщення.

В даний час офісне приміщення придане для проживання. Своєї обіцянки щодо переведення офісного приміщення в житлове ОСОБА_9 не викопав. З січня 2018 року почав вимагати повернення боргу та врахував відсотки за надані в борг кошти, суму боргу позивач та ї чоловік зібрали і мали намір їх повернути, однак в березні 2018 року до спірного приміщення приїхали люди, які назвалися новими власниками. Також представили договір купівлі-продажу. Відповідач ОСОБА_9 пояснив, що він продав повторно спірне офісне приміщення. Вказує про те, що хоч в дійсності вони отримали лише 80000 грн., однак надати належні докази, що саме в такій сумі (отримали в борг) не можуть через їх відсутність. Усні переговори з цього питання щодо врегулювання конфлікту результатів не дали, письмові претензії чи пропозиції відповідачу не надсилались.

Позивач стверджує, що вчинений між нею та відповідачем правочин є удаваним, фіктивним та таким, що вчинений без наміру створення правових наслідків, покупець ввів в оману продавця щодо обставин, які мають істотне значення.

За таких обставин, за захистом своїх порушених майнових прав позивач вимушена звернутись до суду.

Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу офісного приміщення від 10 липня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком М.О., зареєстрований в реєстрі за №1697.

В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області не з`явився, до суду подавали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Третя особа ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду, в судове засідання не з`явилась.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Так, судом встановлено, що 07.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , від імені якого діяла ОСОБА_7 , було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О., зареєстрований в реєстрі за №1697. Предметом договору є: офісне приміщення № 228 в будинку АДРЕСА_3 . Дар сторони оцінили в 158102,00 грн.

10.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , від імені якої діяв ОСОБА_9 , було укладено договір купівлі-продажу офісного приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О., зареєстрований в реєстрі за №1697. Предметом договору є: офісне приміщення АДРЕСА_1 . Згідно договору продаж офісного приміщення вчиняється за ціною 158000 грн. Сторони договору визначили всі істотні умови, що стосуються продажу офісного приміщення. Згідно договору продавець зобов`язується передати офісне приміщення покупцю в день підписання цього договору. Право власності на офісне приміщення у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору. Сторони підтвердили, що вони не визнані недієздатними або обмежено дієздатними, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим та таким, що відповідає їх волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в договорі.

Разом з тим, згідно вказаного договору, продавець заявляє, що офісне приміщення добудоване, перебудоване, та не переплановане ним самочинно. Представник покупця своїм підписом під цим договором свідчить, що ця заява продавця доведена до його відома.

Позивач також додає до позовної заяви договори підряду на виконання робіт за адресою: офісне приміщення АДРЕСА_1 , рахунки-фактури та квитанції щодо оплати вартості ремонтних робіт.

Згідно довідки про склад сім`ї від 24.04.2018, яка видана наймачу приміщення ОСОБА_8 за адресою: офісне приміщення АДРЕСА_1 , в приміщенні проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , та діти: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Згідно матеріалів справи, новим власником офісного приміщення АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу вказаного приміщення від 23.03.2018, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1214, є ОСОБА_5 .

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ч. 1ст. 657 ЦК України).

За змістом ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009р., з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що оспорюваний договір було посвідчено нотаріально.

В силу положень ч. 1, 2 ст. 215 ЦПК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009 р. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Враховуючи викладене, оскільки, позивач не надала жодного доказу, який підтверджував би її доводи про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу не відповідає вимогам Закону, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-268, 273, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, ст. ст.202,203,215,216,220,635,639 ЦК України,ст.ст. 4, 12,13, 76-81, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської обдасті, ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Повний текст судового рішення складено 05.08.2022.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Мерзлий