н.п.2/599/431/2022
Справа № 599/915/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

роглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на тримання повнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2300 грн., щомісячно на час навчання дитини, але не більш ніж до досягнення дитиною 23-річного віку та збільшити розмір аліментів на сина ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 з 950 грн. до 2000 грн.

Позивач посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Починаючи з 01.01.2021 син ОСОБА_7 навчається у Державному професійному-технічному навчальному закладі І рівня акредитації №ТВПУ ресторанного сервісу і торгівлі» на платній основі. Відповідно до укладеного договору загальна вартість навчання за весь строк становить 19250,15 грн. Крім того, здійснюється оплата харчування, гуртожитку, транспортні витрати, придбання одягу. У зв`язку з цим дитина потребує матеріальної допомоги на період навчання. Однак, відповідач матеріальної допомоги дитині не надає. Оскільки відповідач є працездатним, його стан здоров`я дозволяє йому працювати, у зв`язку з чим він може сплачувати необхідний розмір аліментів.

Щодо збільшення стягнення аліментів на сина ОСОБА_8 то рішенням суду від 12 грудня 2017 року з відповідача в її користь стягуються аліменти в розмірі 950 грн. Проте аліментів, які стягуються в умовах збільшення рівня цін є недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить її в скрутне матеріальне становище.

Позивачка, представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та зіслалися на обставини викладені в позові.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково та пояснив, що викладені позивачкою в позові обставини, що ОСОБА_4 не приймає участі в утриманні дітей не відповідає дійсності. Зокрема ним сплачується вартість навчання сина ОСОБА_7 . На сина ОСОБА_8 аліменти сплачує в розмірі біля 1300 грн., що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Погоджується сплачувати аліменти в мінімальному розмірі час навчання сина ОСОБА_7 .

На даний час ОСОБА_4 не працює, на має стабільного заробітку тому не має можливості сплачувати аліменти в збільшеному розмірі на сина ОСОБА_8 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав..

Судом встановлено, що у сторін є спільні діти: сини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до довідки №71 від 13 червня 2021 року ОСОБА_5 є студентом Державного професійно-технічного навчального закладу І рівня акредитації №ТВПУ ресторанного сервісу і торгівлі» на платній основі. Загальна вартість навчання за весь строк становить 19250,15 грн.

Статтею 198 Сімейного кодексу України, визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Згідно з положеннями ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

ОСОБА_4 є працездатною особою та здатний забезпечити свої мінімальні потреби та потреби повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням, доказів про існування у нього обмежень до праці за станом здоров`я, або з інших поважних причин немає.

Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, повинні бути достатніми і, разом із тим, співмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

При таких обставинах суд вважає, що з ОСОБА_4 слід стягнути аліменти на сина ОСОБА_7 на час навчання в розмірі 1500 грн.

Що стосується позовних вимог про збільшення розміру аліментів на сина ОСОБА_8 з 950 грн. до 2000 грн. то суд виходить з наступних обставин.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як видно зі змісту даної статті зміна розміру аліментів пов`язується із зміною матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 сплачує аліменти в розмірі визначеному чинним законодавством, чим виконує покладений на обов`язок по утриманню дитини.

Позивачкою не представлено доказів про зміну матеріального стану ОСОБА_4 . Посилання позивачки про зміну її сімейного стану, народження дитини в повторному шлюбі, судом до уваги не беруться, оскільки ця обставииа не пов`язана з сімейними правовідносинами між нею з відповідачем, народженням їх спільних дітей та в подальших аліментних зобов`язаннях, в зв`язку з чим в цій частині в позовних вимогах слід відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про стягнення 1650 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

З матеріалів справи видно, що 16 червня 2022 року між адвокатом Переймибіда Р.Б. та Скочеляс М.М. укладений договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого зобов`язується надавати професійну правничу допомогу шляхом виконання дій, що мають юридичне значення, відповідно до чинного законодавства про види адвокатської діяльності тощо.

Відповідно до вимог частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Згідно розрахунку вартості наданих послуг, витрати на правничу допомогу в розмірі 1650 грн. складаються з підготовки та подання позовної заяви, викопіювання до документів. Суд враховуючи пропорційність задоволення позовних вимог вважає, що витрати за надання правничої допомоги підлягають стягненню в розмірі 825 грн.

Також відповідно до ст.141 ЦПК України в користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 998 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.182,198,199,200 СК України, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти в користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісячно, з 23 червня 2022 року на час навчання, але не більш ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 825 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь держави судовий збір 998 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів через Зборівський районний суд.

Суддя Зборівського

районного суду Іваницький О.Р.