П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року м. Київ

Справа № 757/51233/19-ц

Провадження: № 22-ц/824/864/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.,

секретар Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Батрин О.В.,

у справі за позовомОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСК Україна» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, обґрунтувавши його тим, що він 21 березня 2013 року був прийнятий на роботу продавцем-консультантом до ТОВ «ЮСК Україна». 01 червня 2013 року він був переведений на посаду завідувача відділу, 15 квітня 2014 року на посаду комірника. 02 квітня 2019 року посаду комірника перейменовано на посаду завідувача складу. За час роботи він, позивач, зарекомендував себе відповідальним та добросовісним працівником. Проте, 31 травня 2019 року йому зателефонувала регіональний директор та попросила приїхати в офіс компанії для спілкування з аудитором ОСОБА_2 , по прибуттю до якої остання повідомила, що компанія втратила відносно нього довіру через повідомлення ним, ОСОБА_1 , одному з постійних клієнтів інсайдерської інформації, а також через те, що він, начебто, продає товар поза касою. Зазначив, що вказані доводи є безпідставними, оскільки товар він відпускав лише за товарним чеком, що стверджується даними аудиторської перевірки, а факти нестачі товару в роботі компанії трапляються регулярно через особливості поставок, товар нікому не відвозив, гроші за нього не отримував, конфіденційну інформацію третім особам не поширював. При цьому, його було не допущено до робочого місця. У цей же день йому було повідомлено про те, що 30 травня 2019 року у нього, позивача, був останній робочий день. 03 червня 2019 року йому, позивачу, було запропоновано подати заяву про розірвання трудового договору за згодою сторін. Цього ж дня він приїхав на своє робоче місце до магазину, повідомивши, що звільнятись не буде, заяву про розірвання трудового договору не написав. 07 червня 2019 року керівництво йому повідомило, що компанія втратила довіру та просить його звільнитись за згодою сторін, запропонувало виплату матеріальної допомоги за рахунок економії коштів на юридичні послуги, які компанія понесе через оформлення звільнення. На таку пропозицію він, ОСОБА_1 , не погодився. 21 червня 2019 року його знову запросили на розмову з адвокатами, які ще раз запропонували звільнитись за власним бажанням. Згодом позивач отримав поштою лист, датований 21 червня 2019 року, з доданими до нього копією наказу про звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та з повідомленням про суми, що належать до виплати при звільненні, пропозицією отримати трудову книжку. Трудову книжку він забрав 25 червня 2019 року, і в той же день подав відповідачу лист з вимогою надати документи, на підставі яких було прийнято рішення про звільнення.Зазначив, що вважає своє звільнення незаконним, оскільки він не розголошував нікому конфіденційної інформації. Проведення аудиту роботи позивача здійснювалось двічі: 24 квітня 2019 року та 10 червня 2019 року, після відсторонення позивача від робочого місця. При цьому, у звіті зафіксовано товар, який зберігається поза межами складу, що є основною причиною для звільнення позивача внаслідок втрати довір`я. Другою підставою для поновлення на роботі вважав те, що він був звільнений та відсторонений від роботи особою, яка не мала на це повноважень, оскільки інформація про його право підпису не внесена до Єдиного реєстру підприємств та організацій України. Окрім цього, відповідачем не узгоджено його, позивача, звільнення з виборним профспілковим органом (профспілковим працівником) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Просив визнати протиправним та скасувати наказ ТОВ «ЮСК Україна» від 21 червня 2019 року № , поновити його на роботі на посаді завідувача складу в ТОВ «ЮСК Україна» на попередньому місці з 22 червня 2019 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 червня 2019 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 05 травня 2021 року направив апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП та не застосував ст.ст. 148-149 КЗпП. Суд не звернув уваги на те, що відповідач пропустив строки притягнення його, позивача, до дисциплінарної відповідальності, а тому його звільнення було незаконним. Окрім того, суд не взяв до уваги висновки Верховного Суду, вкладені в постанові від 27 червня 2018 року у справі №664/2820/15-ц, про те, що «ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку». Судом першої інстанції було надано оцінку обставинам, зазначеним відповідачем, які не були підтверджені доказами. Наголосив на тому, що відповідач не надав доказів того, що ті товарно-матеріальні цінності, відносно яких були виявлені порушення, дійсно були йому, ОСОБА_1 , ввірені. Також вказав, що довіреності від імені відповідача-юридичної особи, уповноваженої на це установчими документами відповідача, суду надано не було, тому наказ про його звільнення був підписаний неуповноваженою на це особою. На його думку, в основу рішення покладено аргументи відповідача, які останній обґрунтував недостовірними доказами.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Садова О.П. в інтересах ТОВ «ЮСК Україна» зазначила, що позивач працював у відповідача на посаді комірника та був відповідальний за обслуговування матеріальних цінностей на складі. Після зміни назви посади «комірника» на «завідувач складу» суть трудових обов`язків позивача не змінилась, він продовжив обслуговувати матеріальні цінності товариства. У квітні 2019 року був проведений аудит магазину, під час якого були виявлені численні порушення в роботі позивача, однак,дані порушення не були підставою для його звільнення. 10 червня 2019 року відповідачем був проведений повторний аудит на предмет роботи складу, внаслідок якого знову були виявлені порушення в роботі позивача. 21 червня 2019 року керівництво ТОВ «ЮСК Україна» запросило ОСОБА_1 на зустріч з метою отримати пояснення щодо виявлених аудитом порушень, однак, позивач відмовився вести комунікацію та надавати пояснення. Стверджувала, що в результаті такої ситуації відповідач мав обґрунтовані підстави більше не довіряти ОСОБА_1 як працівнику. Саме через це відповідач звільнив ОСОБА_1 у зв`язку з втратою довіри на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП. При цьому, відмітила, що розірвання трудового договору за п. п. 2, 3 ст. 41 КЗпП не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги ст. ст. 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень до працівників на них не поширюються. Також вважала, що позивач помилково ототожнює разову передачу матеріальних цінностей під звіт і постійну роботу, що пов`язана з безпосереднім обслуговуванням товарних цінностей. Робота комірника (завідувача складом) унеможливлює складення між роботодавцем і працівником будь-яких актів про передання працівникові майна, оскільки комірник і є тим представником роботодавця, який приймає від імені роботодавця майно від третіх осіб та, в подальшому, забезпечує його облік і видачу. Звернула увагу, що позивач був ознайомлений зі своєю посадовою інструкцією, оскільки мав доступ до єдиного внутрішнього порталу відповідача, на якому були розміщені всі внутрішні акти відповідача, окрім того, позивачем підписано договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Просила залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні адвокати Поліщук С.В. та Лебединська Н.С. в інтересах ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Адвокат Садова О.П. в інтересах ТОВ «ЮСК Україна» заперечувала проти апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, наказом (розпорядженням) керівника підприємства ТОВ «ЮСК Україна» Іваниці Є.П. № 6-000000048 від 21.03.2013 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу в ТОВ «ЮСК Україна» на посаду продавця-консультанта (т. 1 а.с. 133) та укладено з ним договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (т. 1 а.с. 134).

01.06.2013 року ОСОБА_1 переведений на посаду завідувача відділу.

На підставі наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу № -000000048 від 15.04.2014 року позивач переведений на посаду комірника.

15.04.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮСК Україна» укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (т. 1 а.с. 137).

02.04.2019 року посада «комірника» була перейменована на посаду «завідувач складом».

Згідно з посадовою інструкцією завідувача складом, яка затверджена виконавчим директором ТОВ «ЮСК Україна» Іваницею Є.П., завідувач складом повинен знати всі вимоги (концепції) компанії по зберіганню товару на складі, законодавство, організаційно-розпорядницькі документи організації, що стосуються складського господарства, організацію й технологію складського господарства, організацію обліку складських операцій, необхідну документацію на товарно-матеріальні цінності, умови прийому, зберігання, відпуску складських товарно-матеріальних цінностей, науково-технічні досягнення й досвід організації складського господарства, основи економіки, організації виробництва, праці й керування, трудове законодавство, Правила внутрішнього трудового розпорядку, правила й норми охорони праці, правила техніки безпеки, виробничої санітарії й гігієни, протипожежної безпеки, цивільної оборони. (т. 1 а.с. 138-140).

Відповідно до розділу 2 посадової інструкції, до функціональних обов`язків завідувач складом здійснює наступні функції:

- керівництво роботи з прийому, зберіганню і відвантаженню товарно-матеріальних цінностей на складах, по їхньому розміщенню з обліком найбільш раціонального використання складських площ, полегшення й прискорення пошуку і відвантаження, а також збереження товарно-матеріальних цінностей;

- перебуває протягом усього робочого часу на своєму робочому місці й може залишати своє робоче місце тільки за згодою Керуючого магазином;

- забезпечення збереження складських товарно-матеріальних цінностей, дотримання режимів зберігання, ведення обліку складських операцій;

- стежить за наявністю та справністю протипожежних засобів, станом приміщень, устаткування й інвентарю на складі й забезпечує їх робочий стан та своєчасний ремонт;

- організовує проведення відпуску, прийому товарно-матеріальних цінностей, вантажно-розвантажувальних робіт в складі з дотриманням правил охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії й протипожежного захисту;

- при надходженні товару Завідувач складом повинен, при виникненні необхідності, допомогти у розвантажені машини та на візку доставити товар зі складу в магазин, допомогти продавцям-касирам розпакувати товар та вивезти упаковку з магазину;

- бере участь у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей;

- контролює стан техніки безпеки в магазинів й вживає заходів до усунення виявлених недоліків, порушень правил виробничої санітарії, недотримання робітниками інструкцій з охорони праці. Забезпечує дотримання працівниками виробничої й трудової дисципліни, вносить пропозиції про накладення дисциплінарних стягнень на порушників;

- організує роботу з підвищення кваліфікації робітників і проводить виховну роботу в колективі;

- проводить протипожежні інструктажі та інструктажі з охорони праці, веде відповідні журнали по їх реєстрації;

- дотримуватися цінностей ЮСК та вимог по продажу і сервісу ЮСК;

- вести облік списаних та бракованих товарів згідно вимог підприємства;

- замовляти запасні частини до товарів;

- вести облік обладнання;

- зобов`язаний запитати покупця про наявність у останнього можливості ознайомитись з правилами експлуатації на сторінці JYSK в мережі Інтернет, і якщо такої можливості немає - запропонувати правила у друкованому вигляді.

Відповідно до п. 4.7 посадової інструкції, завідувач складом несе колективну та індивідуальну матеріальну відповідальність за збереження товару на складі.

Згідно службової записки внутрішнього аудитора ТОВ «ЮСК Україна» Годлевської А.В. від 26.04.2019 року, у період з 24.04.1019 року по 25.04.2019 року у магазині товариства «J024», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 33 (літера А), був проведений внутрішній аудит, за результатами якого зафіксовані факти неналежного виконання своїх трудових обов`язків завідувачем складом ОСОБА_1 та численні порушення встановлених у товаристві правил обліку прибутково-видаткових документів та оформлення товарно-грошових звітів про рух матеріальних цінностей, зокрема:

1) Порушення правил прийняття, реєстрації та ведення обліку товару:

- міжнародні товаро-транспортні накладні від «Розподільчий Центр Радомсько» не марковані та/або не містять підпису водія (від 26.02.2019р. на 24 палети, від 05.04.2019 р. 23 палети);

- на міжнародній товаро-транспортній накладній від «Розподільчий Центр Радомсько» №0499-2019 від 29.03.2019р. відсутній підпис перевізника (водія), палети не промарковані;

- відсутність звітів щодо різниць в кількості артикулів при поставці та ТЭЯ (звіти проблеми поставки);

- документація щодо передачі палет на ЦС відсутня;

- відсутні будь-які дані щодо реалізації палет за останні півроку, продаж через касу відбувається: до магазину «J024», відповідно до звіту «Розподільчий Центр Радомсько», передано європіддони за період з 01.09.2019 по 31.03.2019. Підтвердження отримання «Київським дільчим Центром «ЮСК» наявне лише по 225 європіддонах, відповідно - документація збуту 559 європіддонів відсутня.

2) Порушення правил зберігання товару:

- магнітний замок на складі знято, а електромеханічну защіпку не встановлено - зачиняють лише механічним ключем;

- двері виходу зі складу перманентно відкриті протягом дня - доступ стороннім особам до приміщень магазину та складу з рампи вільний, доступ з інших приміщень ТРЦ та магазинів вільний;

- багато як великогабаритного, так і маленьких коробок товару зберігається за межами складу: в ліфтовому холі, в коридорах, у віддалених від магазину приміщеннях ТЦ, на відкритій рампі;

е взято коробку. Товар залишається на рампі без нагляду як під час прийомки, так і протягом довгого періоду (кілька тижнів);

- заміна артикулів по причині «брак» проводиться без створення скарг, як це передбачено Інструкцією «Скарги» (чек № 873 РOS102 від 10.03.2019 р., чек № 286 РOS 102 від 23.04.2019 р.).

3) Фактична відсутність товаро-супровідних та звітних документів:

- Міжнародна товаро-транспортна накладна від 19.03.2019 відповідно до якої магазином 22.03.2019 було отримано 8 палет товару;

- Міжнародна товаро-транспортна накладна від 09.04.2019 відповідно до якої магазином 13.04.2019 було отримано 10 палет товару;

- Міжнародна товаро-транспортна накладна від 12.04.2019 відповідно до якої магазином 18.04.2019 було отримано 13 палет товару;

- Накладна від Центрального складу від 26.03.2019, системний номер , що була отримана магазином 27.03.2019;

- Накладна від Центрального складу від 10.04.2019, системний номер , що була отримана магазином 11.04.2019;

- Накладна від Центрального складу від 10.04.2019, системний номер , що була отримана магазином 12.04.2019;

- Видаткова накладна від постачальника ТОВ «Катеринославські меблеві майстерні» замовленням № J024101649, що була отримана магазином 04.04.2019;

- Видаткова накладна від постачальника ТОВ «Катеринославські меблеві майстерні» замовленням №, що була отримана магазином 09.04.2019;

- Видаткова накладна від постачальника ПАТ «Прогрес» за замовленням № , що була отримана магазином 28.03.2019;

- Видаткова накладна від постачальника ПАТ «Прогрес» за замовленням № , що була отримана магазином 28.03.2019;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J022 від 01.04.2019 на артикул 3681621 у кількості 1 шт;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J042 від 04.04.2019 на артикул 4701605 у кількості 1 шт;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J001 від 05.04.2019 на артикул 20009000 у кількості 48 шт;

- Звіт та Накладна з Транспортування запасів з магазину до J039 від 09.04.2019 на артикул 3607504 у кількості 1 шт;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J010 від 09.04.2019 на артикул 3682171 у кількості 1 шт;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J001 від 15.04.2019 на артикул 5899912 у кількості 500 шт;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J001 від 18.04.2019 на артикул 3728800 у кількості 1 шт;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J029 від 19.04.2019 на артикул 3698045 у кількості 3 шт;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J001 від 19.04.2019 на артикул і 3698045 у кількості 4 шт;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J042 від 20.04.2019 на артикул 4309100 у кількості 2 шт;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J043 від 21.04.2019 на артикул 6414443 у кількості 1 шт.

У зв`язку з наведеним, завідувач складу ОСОБА_1 не забезпечив належного ведення обліку товарно-грошових звітів та інших звітів про рух ввірених йому матеріальних цінностей, не забезпечив ведення обліку складських операцій та не дотримався правил оформлення і здачі прибутково-видаткових документів, складання встановленої звітності, не дотримувався правил безпеки при користуванні складським приміщенням, чим порушив Посаду інструкцію і що, відповідно до п. 4.2 Посадової інструкції завідувача складом, є незабезпеченням виконання своїх функціональних обов`язків. За фактом виявлення порушень з боку ОСОБА_1 25.04.2019 року була проведена бесіда щодо причин виявлених порушень та необхідністю їх негайного усунення, особливо в частині належного зберігання товару. У зв`язку з чим, було прийнято рішення про проведення додаткового внутрішнього аудиту виконання трудових обов`язків завідувача складом - ОСОБА_1 з метою встановлення виправлення виявлених недоліків, порушень та помилок протягом встановленого строку (т. 1 а.с. 142-144).

Наказом виконавчого директора ТОВ «ЮСК Україна» Іваниці Є.П. № 32/1 від 31.05.2019 року, призначено проведення внутрішнього аудиту виконання трудових обов`язків завідувача складом ОСОБА_1 , магазин « J024 », що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 33 (літера А) (т. 1 а.с. 145).

Відповідно до звіту за результатами додаткового внутрішнього аудиту виконання трудових обов`язків завідувачем складом - ОСОБА_1 від 10.06.2019 року та службової записки внутрішнього аудитора ОСОБА_2 від 11.06.2019 року, раніше зафіксовані при щорічному внутрішньому аудиті порушення зі сторони ОСОБА_1 не усунуто, окрім того, були встановлені нові порушення, зокрема:

1) Порушення правил прийняття, реєстрації та ведення обліку товару:

- міжнародні товаро-транспортні накладні від «Розподільчий Центр Радомсько» не промарковані та/або не містять підпису водія (від 26.02.2019 на 24 палети, від 05.04.2019 на палети);

- на міжнародній товаро-транспортній накладній від «Розподільчий Центр Радомсько» №0499-2019 від 29.03.2019року відсутній підпис перевізника (водія), палети не промарковані;

- відсутність звітів щодо різниць в кількості артикулів при поставці та TDR (звіти проблеми поставки);

- документація щодо передачі палет на ЦС відсутня;

- відсутні будь-які дані щодо реалізації палет за останні півроку, продаж через касу не відбувається: до J024, згідно звіту «Розподільчий Центр Радомсько», передано 783 :піддони за період з 01.09.2019 по 31.03.2019. Підтвердження отримання Київським Розподільчим Центром Юск наявне лише по 225 європіддонах, відповідно - документація збуту 558 європіддонів відсутня.

Додатково встановлено, що:

- не введений до системи обліку та не оприбуткований товар, отриманий за видатковою накладною №1558 від 24.05.2019р. від ТОВ «Гардінія Хоум Декор України», оригінали документів не передані до бухгалтерії.

2) Порушення правил ведення обліку бракованих артикулів:

- заміна артикулів по причині «брак» проводиться без створення скарг, як це передбачено Інструкцією «Скарги» (чек №873 POS102 від 10.03.2019р., чек №286 POS102 23.04.2019р.).

3) Порушення правил зберігання артикулів:

- багато як великогабаритного, так і маленьких коробок товару зберігається за межами складу: в ліфтовому холі, в коридорах, в віддалених від магазину приміщеннях ТЦ, на відкритій рампі;

- товар залишається на рампі без нагляду як під час прийомки, так і протягом довгого періоду (кілька тижнів);

- двері виходу зі складу перманентно відкриті протягом дня - доступ з рампи вільний, доступ з інших приміщень ТРЦ (інших магазинів) - вільний.

4) Досі відсутні наступні товаро-супровідні та звітні документи:

- міжнародна товаро-транспортна накладна від 12.04.2019 відповідно до якої магазином 18.04.2019 було отримано 13 палет товару;

- накладна від Центрального складу від 10.04.2019, системний номер , була отримана магазином 11.04.2019;

- накладна від Центрального складу від 10.04.2019, системний номер , була отримана магазином 12.04.2019;

- видаткова накладна від постачальника ТОВ «Катеринославські меблеві майстерні» за замовленням № J024101649, що була отримана магазином 04.04.2019;

- видаткова накладна від постачальника ТОВ «Катеринославські меблеві майстерні» за замовленням № , що була отримана магазином 09.04.2019;

- видаткова накладна від постачальника ПАТ «Прогрес» за замовленням № , що була отримана магазином 28.03.2019;

- видаткова накладна від постачальника ПАТ «Прогрес» за замовленням № , що була отримана магазином 28.03.2019;

- звіт з Транспортування запасів з магазину до J022 від 01.04.2019 на артикул 1621 у кількості 1шт;

- звіт з Транспортування запасів з магазину до J042 від 04.04.2019 на артикул 1605 у кількості 1 шт;

- звіт з Транспортування запасів з магазину до J001 від 05.04.2019 на артикул 900 у кількості 48 шт;

- звіт та накладна з Транспортування запасів з магазину до J039 від 09.04.2019 на л 3607504 у кількості 1 шт;

- Звіт з Транспортування запасів з магазину до J043 від 21.04.2019 на артикул 14443 у кількості 1шт.

Додатково встановлено, що у порушення вимог п. 2.11 Посадової інструкції ОСОБА_1 не проводив протипожежні та інструктажі з охорони праці, не вів належним чином відповідні журнали (в журналі реєстрації інструктажів з охорони праці (відсутні підписи осіб та останній запис здійснений ще 20.04.2017 року, а в журналі реєстрації інструктажів з протипожежної безпеки - 10.08.2018 року). Таким чином, завідувач складу ОСОБА_1 не усунув порушення, встановлені внутрішнім аудитом від 24.04.2019 року - 25.04.2019 року та внутрішнім аудитом від 10.06.2019 року додатково були встановлені суттєві порушення правил зберігання товару та безпеки користування приміщення складу (т. 1 а.с. 146-150,151?152).

Наказом виконавчого директора ТОВ «ЮСК Україна» Іваниця Є.П. №32/2 від 10.06.2019 року визначено виправити недоліки в роботі складу магазину «J024», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 33 (літера А), в строк до 14.06.2019 року (т. 1 а.с. 161).

За результатами проведеної роботи службовою запискою керуючого магазином «J024» ОСОБА_3 від 14.06.2019 року повідомлено про виправлення ряду недоліків та про неможливість виправлення деяких недоліків (т. 1 а.с. 162-182).

Наказом виконавчого директора ТОВ «ЮСК Україна» Іваниця Є.П. № 34 від 20.06.2019 року визначено витребувати пояснення завідувача складом ОСОБА_1 щодо порушень трудових обов`язків, встановлених посадовою інструкцією «Завідувач складом» (т. 1 а.с. 183-184).

Відповідно до акту про відмову від підпису та ознайомлення з документами від 21.06.2019 року, складеного адвокатом Садовою О.П. у присутності адвоката Кочловського А.С., керуючого магазином ОСОБА_3 , завідувач складом ТОВ «ЮСК Україна» Булдей С.Ю. від ознайомлення з наказом від 20.06.2019 року № 34 про витребування пояснень та надання будь-яких пояснень відмовився (т. 1 а.с. 185).

21.06.2019 року наказом виконавчого директора ТОВ «ЮСК Україна» Іваниці Є.П. № звільнено ОСОБА_1 із займаної посади завідувача складом з 21.06.2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП (т. 1 а.с. 13-14, 16).

Ознайомитись з наказом про звільнення, отримати оригінал трудової книжки та письмове повідомлення про суми виплат, які належать при звільненні ОСОБА_1 відмовився, про що 21.06.2019 року складено акт (т. 1 а.с. 186).

У цей же день, 21.06.2019 року ТОВ «ЮСК Україна» на адресу позивача ОСОБА_1 направлено копію наказу про звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП та повідомлення про суми, що належать працівнику при звільненні (т. 1 а.с. 15).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що посада завідувача складом, яку займав позивач ОСОБА_1 на момент звільнення, передбачала безпосереднє обслуговування грошових та товарних цінностей, позивач був матеріально відповідальною особою, що передбачено посадовою інструкцію. Факти вчинення порушень вимог щодо роботи з товарно-матеріальними цінностями, зокрема, щодо прийому, зберігання товарно-матеріальних цінностей, а також прийняття, реєстрації, обліку товару та збереження товарно-супровідних та звітних документів під час виконання своїх трудових обов`язків з боку позивача стали підставою для втрати довір`я і неможливості в подальшому здійснення роботи з матеріальними цінностями, а тому суд вважав, що звільнення позивача відбулось на законних підставах, позивачем дійсно були допущені порушення, які і стали підставою для його звільнення у зв`язку з втратою до нього довір`я, підстав для скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі немає.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода

між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Окрім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір

з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що розірвання трудового договору на підставі цієї норми права можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Разом з тим, ця норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Доказами та підставами для втрати довіри можуть бути і висновки службового розслідування, ревізія, внутрішній аудит та інші обставини.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України: від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14, від 23 грудня

2015 року у справі № 6-1093цс15, від 20 квітня 2016 року у справі

№ 6-100цс16.

Виходячи з розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, можна дійти висновку, що основне коло працівників,

які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи,

які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Виходячи з положень статті 135-1 КЗпП України обслуговування матеріальних цінностей передбачає здійснення певними працівниками підприємства, установи, організації дій, пов`язаних зі зберіганням, обробкою, продажем (відпусканням), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Такі висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 301/1596/19, 02 червня 2021 року у справі № 592/8437/20, 07 липня 2021 року у справі № 532/1223/20.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).

За змістом частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, а відповідно до вимог статті 89

ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз посадової інструкції та договору про повну матеріальну відповідальність свідчать про те, що ОСОБА_1 , працюючи завідувачем складу за своїми трудовими обов`язками здійснював прийом, збереження та відвантаження товарно-матеріальних цінностей на складах, виконання ними вказаних дій носило відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цих цінностей.

Однак, позивач у порушення посадової інструкції не дотримувався правил прийняття, реєстрації та ведення обліку товару, ведення обліку бракованих артикулів, зберігання артикулів, не проводив протипожежні та інструктажі з охорони праці, не вів належним чином відповідні журнали (товар зберігався поза межами складу з відкритим доступом до нього сторонніх осіб, документи на товар не оформлені або відсутні), що встановлено звітом за результатами додаткового внутрішнього аудиту виконання трудових обов`язків завідувачем складом від 10.06.2019 року та службовою запискою внутрішнього аудитора від 11.06.2019 року.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 безпосередньо обслуговував товарні цінності, здійснював їх прийом, зберігання, відвантаження, а тому його звільнення на підставі положень пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку зі втратою довір`я, відповідає положенням трудового законодавства, так як внаслідок проведених ТОВ «ЮСК Україна» аудитів встановлено неналежне зберігання товарно-матеріальних цінностей, що підтверджується належними та допустимими доказами.

При цьому, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відсутність завдання збитків на час звільнення позивача не може бути підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП роботодавцю для звільнення працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, достатньо вчинення умисно або необережно таких дій, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я. Втрата довіри може бути наслідком вчинення проступку, який дає підстави для висновку, що подальше залишення працівника на роботі, пов`язаній з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, може призвести до їх утрати.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про недотримання відповідачем процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів ураховує, що розірвання трудового договору на підставі п.п. 2 і 3 ст. 41 КЗпП не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148,149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюється.

Разом з тим, при вирішені справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов, з моменту вчинення дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як встановлено вище, висновок відповідача про втрату довіри до працівника ( ОСОБА_1 ) обґрунтований та підтверджений доказами. При цьому, позивачу була надана можливість надати пояснення з приводу виявлених порушень у його роботі, однак, він, діючи на власний розсуд, відмовився від такого права. Виявлені порушення у роботі позивача, які не були ним усунуті, а також його відмова від надання пояснень з цього приводу стали підставою для втрати відповідачем довіри до працівника ОСОБА_1 , та, як наслідок, його звільнення в місячний термін.

З урахуванням наведеного, доводи скаржника щодо порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення з боку відповідача є безпідставними.

Також відхиляються колегією суддів посилання скаржника на відсутність документів про передачу матеріальних цінностей, оскільки, ОСОБА_4 , який займав посаду завідувача складом, згідно з умовами договору про повну матеріальну відповідальність від 15 квітня 2014 року, є особою, яка безпосередньо пов`язана зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням переданих йому матеріальних цінностей. Безпосереднє зберігання, перерахування, приймання, видача матеріальних цінностей були складовою його трудових функцій на роботі, що випливає і з положень його посадової інструкції.

Тобто, доведено, що ОСОБА_1 був особою, яка безпосередньо обслуговує матеріально-товарні цінності, а відсутність окремого документу про передання товарно- матеріальних цінностей не спростовує факту обізнаності позивача з його трудовими обов`язками та виконання ним таких обов`язків з 2014 року.

В матеріалах справи наявна копія посадової інструкції завідувача складом, яка підписана ОСОБА_1 електронним підписом.

Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Варто зазначити, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Ведення підприємством кадрового документообігу в електронній формі з використанням електронного підпису не суперечить положенням чинного законодавства, в тому числі, і трудового, а тому доводи апеляційної скарги щодо необізнаності позивача зі своїми трудовими обов`язками не приймаються колегією суддів до уваги.

Щодо доводів скаржника про відсутність у виконавчого директора повноважень на видання наказу про звільнення, а також передоручення своїх повноважень третім особам колегія суддів відмічає, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, установлює чисельність працівників, штатний розпис (частина третя ст. 64 ГК України).

Відповідно до статті 159 ЦК України вищим органом акціонерного товариства є загальні збори акціонерів, до виключної компетенції яких належить утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства.

За приписами пункту 1 статті 161 ГК України, виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом, який діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.

Відповідно до частини першої статті 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно із частиною другою статті 65 ГК України, власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб - відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи.

Отже, з наведеної норми Закону слідує, що відповідач зобов`язаний вказати в Єдиному державному реєстрі відомості лише щодо керівника підприємства (Генерального директора), а щодо інших членів дирекції, в тому числі виконавчого директора, це є правом відповідача, яке він реалізує на власний розсуд.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).

Відповідно до частини першої та абзацу першого і другого частини третьої статті 202 Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Статтею 244 Кодексу передбачено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися також на акті органу юридичної особи.

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Частиною першою статті 246 ЦК України визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Проте, ЦК України не містить загального поняття органу юридичної особи. Натомість, стаття 99 ЦК України дає загальну характеристику виконавчого органу товариства, а стаття 161 - виконавчого органу акціонерного товариства.

Комплексний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку, що під «органом юридичної особи» слід розуміти її виконавчий орган, створення якого передбачене установчими документами даної юридичної особи. Такий орган може складатися з однієї або кількох осіб. Якщо виконавчий орган організації складається з однієї особи, то довіреність від імені організації видається за підписом її одноосібного керівника та скріплюється печаткою цієї організації. Якщо ж виконавчий орган організації складається з кількох осіб, то рішення про видачу довіреності має прийматися більшістю голосів, якщо інше не передбачене установчими документами або спеціальним законом.

Як убачається із матеріалів справи, оспорюваний наказ про звільнення виданий виконавчим директором ОСОБА_5 , який призначений на посаду наказом Генерального директора ТОВ «ЮСК України» № 6К від 06 березня 2012 року.

Представництво товариства перед третіми особами може здійснюватись одночасно як генеральним директором, так і будь-якою іншою особою на підставі делегованих генеральним директором від імені товариства повноважень.

Довіреністю від 24 березня 2017 року ТОВ «ЮСК України» в особі Генерального директора Бо Яна, уповноважило Іваницю Є.П., зокрема, на укладення трудових договорів. Вказана довіреність була видана строком до 24 березня 2020 року з правом передоручення повноважень третім особам.

30 січня 2020 року ТОВ «ЮСК України» в особі Генерального директора Бо Яна видало нову довіреність на представництво Іваницею Є.П. інтересів товариства (т. 2 а.с. 179-180).

Окрім того, факт наявності повноважень у виконавчого директора підтверджено протоколом №1/0520 від 25.05.2020 року Загальних зборів ТОВ «ЮСК України», згідно якого, виконавчий директор є членом Дирекції товариства та має право самостійно без довіреності діяти від імені товариства, приймати та звільняти працівників, видавати від імені товариства довіреності, а також інші повноваження для представництва та дій від імені товариства, в тому числі, але не виключно, в будь-яких судах. Усі дії виконавчого директора Іваниці Є.П. за період з 01.01.2019 року по дату цього протоколу відповідають інтересам товариства та є правомочними. Також Загальними зборами схвалено усі дії виконавчого директора Іваниці Є.П. щодо уповноваження ним спеціалістів АО «Кейна Лігал»: представників/адвокатів Качковського А.С., Садової О.П., Федосєєва Д.А. щодо надання правової допомоги та представництва інтересів товариства, в тому числі, у справі № 757/51233/19-ц ( т. 2 а.с.171-172).

Та обставина, що статутом ТОВ «ЮСК України» визначено лише повноваження генерального директора, і не визначені повноваження виконавчого директора, у контексті положень ст. 64 ГК України, з урахуванням діючої довіреності, не може свідчити про відсутність у ОСОБА_5 повноважень на звільнення позивача. Також, факт видання Генеральним директором ТОВ «ЮСК України» довіреності на ім`я Іваниці Є.П. як фізичної особи, а не як посадової (виконавчого директора) не суперечить положенням чинного законодавства та не змінює правову природу наданих йому повноважень.

Безпідставними є і посилання скаржника на те, що адвокат Садова О.П. не мала повноважень на представництво інтересів відповідача у суді, з огляду на укладення 07.05.2019 року між ТОВ «ЮСК Україна» та АО «Кейна Лігал» договору про надання правової допомоги, копія якого наявні в матеріалах справи, а також ордеру, виданого на підставі цього договору.

Окрім того, безпідставними є аргументи скаржника щодо неврахуванням судом першої інстанції висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №664/2820/15-ц, оскільки фактичні обставини справи, на яку посилається скаржник (звільнення працівника на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку), і фактичні обставини справи, яка переглядається (звільнення у зв`язку зі втратою довір`я), є різними, що виключає можливість їх застосування.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухваленого судом першої інстанції рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, а зводяться лише до незгоди з таким рішенням.

Оскільки колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову по суті з підстав його необґрунтованості, відсутні підстави для застосування строків позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2022 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова