Справа № 752/6132/21
Провадження № 2/752/2086/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ вступна та резолютивна частина /

27 липня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Гненик К.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 .

Посилається в позові на те, що 10 жовтня 1992 року між ним та ОСОБА_2 /після укладення шлюбу ОСОБА_3 / було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі ними була придбана квартири, відповідно до договору купівлі - продажу від 23 листопада 1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 25 серпня 2016 року, актовий запис №12572 від 08 серпня 2002 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 ., яку прийняв він, як той з подружжя, який пережив спадкодавця, та мати померлої - ОСОБА_4 .

Посилається, що йому належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , як частка у праві спільної сумісної власності на майно подружжя та ј вказаної квартири, як спадкоємцю померлої ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , однак за життя своє право на спадщину не оформила і Свідоцтво про право на спадщину не отримала.

У квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ніколи не проживала і своє право на володіння не заявляла. Після смерті ОСОБА_4 ніхто права власності на ј квартири не заявляв.

Зазначає, що він відкрито та безперервно володіє спірною квартирою з часу придбання, утримує її.

Вважає, що він заволодів майном добросовісно, відкрито та безперервно, тобто більше 10 років, має підстави щодо визнання права власності на ј вказаної квартири, за набувальною давністю.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 червня 2021 року було витребувано від Другої київської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 83/2003, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та завірені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, до суду неодноразово не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставив.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивачу належить Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 28 травня 2020 року та ј частки вказаної квартири, відповідно до Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 28 травня 2020 року (а.с.69,70, 73,74).

З спадкової справи №83/2003 заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що ОСОБА_4 звернулася з заявою про прийняття спдащини №154 від 04 лютого 2003 року, після померлої дочки ОСОБА_3 (а.с.111).

З листа Шевченківського районного відділу у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №3319/20.12.-09 від 28 липня 2020 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с.16).

З листа Другої київської нотаріалльної контори вбачається, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не заводилася (а.с.102).

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що він водіє ѕ частки спірної квартири, утримує її та відкрито й добросовісно користуються нею.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1, 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

З огляду на дану норму закону для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК України необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо), володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених Законом строків.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Суд враховує, що відповідно до відмостей Шевченківського районного відділу у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто позивач звернувся до суду з порушенням строку набувальної давності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що сам по собі факт користування позивачем належної ј частки квартири померлій ОСОБА_4 , не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю, а тому підстави для набуття права власності на вказану частку квартири відповідно до статті 344 ЦК України відсутні.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц та постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 552/1354/18.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно ст. ст. 76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи дані норми закону, порядок та підстави набуття майна у власність за набувальною давністю, ненадання позивачем доказів про таке набуття, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 328, 344 ЦК України, ст.ст. 2 -5, 12-13, 48, 51, 76-81, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 серпня 2022 року.

Суддя: К.В. Машкевич