Справа № 603/215/22
Провадження №2-о/603/26/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2022 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

за участі:

секретаря судового засідання Коцура А. В.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст вимог

15.06.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд зі спільною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.10.1999 року у Доброводівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покликаються на те, що за час перебування у шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак спільне життя у них не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені, а спільне господарство не ведеться з 01.01.2021 року. З огляду на зазначене, вважають, що шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені та просять розірвати шлюб, зазначаючи, що між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання неповнолітнього сина після розірвання шлюбу та участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, який проживатиме окремо.

Процесуальні рішення у справі

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 20.06.2022 року відкрито провадження у справі.

Позиції сторін

Заявники в судове засідання, призначене на 01.08.2022 року, не з`явилися, проте подали письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що з моменту подання заяви про розірвання шлюбу вони не примирилися, розривати шлюб не передумали, а тому просять заяву задовольнити.

Мотивувальна частина

Встановлені судом обставини

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 02.10.1999 року заявники перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.10.1999 року у Доброводівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис № 5.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.02.2006 року, актовий запис № 06, заявники є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.06.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, реєстровий № 352. Як убачається з п. п. 1.2, 1.3 договору заявники домовились про місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , яким є місце проживання ОСОБА_1 , а також про порядок здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків заявниками.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Частиною 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 109 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити:

- з ким з них будуть проживати діти;

- яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо;

- умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Позиція суду

Суд встановив, що заявники проживають окремо, не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, у них є спільна неповнолітня дитина.

Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши усі докази у справі, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін.

За таких обставин, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 141, 258-268, 273, 293, 294, 354 ЦПК України, ст. ст. 3, 21, 24, 56, 104, 105, 109, 112 Сімейного кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.10.1999 року у Доброводівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис № 5.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Заявник 1: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Заявник 2: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя І. М. Галіян