Справа №: 398/4040/21
провадження №: 2/398/446/22
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Шаповал І.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу № 398/4040/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Представник позивача ОСОБА_2 в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори 29 січня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 104, позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
У будинку позивача зареєстрована ОСОБА_3 , яка фактично у будинку не проживає з 2018 року.
Відповідачі не проживають у АДРЕСА_2 з 2017 року, майна, яке б їм належало, у квартирі немає.
Реєстрація відповідачки у будинку позивачки створює для неї перешкоди у користуванні своїм майном, оскільки заважає оформити житлову субсидію та відчужити житловий будинок.
Позивачка про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивачки подала заяву про розгляд справи без участі позивачки.
Представник позивачки позовні вимоги підтримала.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
15.07.2022 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження..
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 104, є власником будинку АДРЕСА_1 .
Як вбачається з довідки квартального комітету № 26 від 24.08.2021 року № 182, у будинку АДРЕСА_1 , крім інших осіб, зареєстрована онука позивачки ОСОБА_3 .
Відповідно до акта від 24.08.2021 року, складеного та підписаного головою квартального комітету № 26 Медведенко Л.А. за участю сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , але не проживає з 2018 року.
ОЦІНКА СУДУ
Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки позивач є власником будинку, відповідач ОСОБА_3 , яка являється онукою позивачки, не проживає у квартирі без поважних причин понад один рік, факт непроживання відповідача у квартирі підтверджується наданими позивачкою доказами.
Факт реєстрації відповідача у належному позивачці житлі фактично перешкоджає реалізації прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV встановлено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого Протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Реєстрація відповідача у помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу у реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Оскільки позивачка не наполягає на стягненні з відповідачки судових витрат, їх необхідно залишити по фактично понесеним.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 328, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задоволити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 01.08.2022 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник позивача адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА