ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/483/21

Головуючий у першій інстанції Рубаненко Н. Ю.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/40/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Седнівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області у складі судді Рубаненко Н.Ю. від 29 липня 2021 року, місце ухвалення смт.Куликівка, дата складення повного тексту рішення 06 серпня 2021 року, у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Седнівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 з 2007 року і до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги заяви ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , із якою ОСОБА_1 постійно проживала з 2007 року і до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 вказувала, що після смерті її матері відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,82 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Черниської сільської ради. ОСОБА_1 зазначала, що у встановлений законом шестимісячний строк, який розпочався 23.08.2012 року, ОСОБА_1 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її матері, не зверталась, оскільки була впевнена, що прийняла спадщину, як така, що постійно проживала разом із померлою на час відкриття спадщини. В подальшому, при зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_2 , нотаріусом в усній формі було повідомлено, що оскільки останнім зареєстрованим місцем проживання померлої ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 , то ОСОБА_1 , місце проживання якої зареєстровано у с.Вершинова Муравійка, не може вважатись такою, що прийняла спадщину, як особа, що постійно проживала разом із померлою. ОСОБА_1 стверджує, що її мати ОСОБА_2 з 2007 року і до дня своєї смерті постійно проживала без реєстрації разом із ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою старостою Вершиново-Муравійського старостинського округу Чернігівського району №81 від 06.04.2021 року, а також актом свідчення сусідів від 06.04.2021 року. Разом із померлою ОСОБА_2 проживала її дочка ОСОБА_1 , яка в подальшому в проводила похорон матері. Встановлення факту постійного проживання разом із матір`ю ОСОБА_2 необхідно ОСОБА_1 для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . У даній заяві ОСОБА_1 просила встановити факт постійного її проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 з 2007 року і до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 з 2007 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 з 2007 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 29.07.2021 року ухвалено судом із порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги зазначають про наявність доказів по справі, які свідчать про обґрунтованість вимог заяви ОСОБА_1 . В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог її заяви, оскільки суд першої інстанції при цьому проявив надмірний формалізм, не взявши до уваги, що при видачі довідки Вершиново-Муравійського старостинського округу Куликівського району від 06.04.2021 року №81, була допущена друкарська помилка, а саме, у вказаній довідці було зазначено період з 2007 року по 23.08.1012 рік. При цьому, із посиланням на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 року у справі № 175/3613/17, а також на рішення Європейського Суду з прав людини: від 28.10.1998 року у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, від 12.11.2002 року у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки, від 16.12.1992 року у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції, ОСОБА_1 зауважує щодо неприпустимості надмірного формалізму, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, а і реальним. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить прийняти в якості доказу довідку Вершиново-Муравійського старостинського округу Куликівського району від 16.08.2021 року №238, яка фактично дублює зміст довідки Вершиново-Муравійського старостинського округу Куликівського району від 06.04.2021 року №81, і в ній лише виправлена допущена описка, тому вона не може вважатися новим доказом по справі. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не було враховано визначеного законом порядку розгляду справ окремого провадження, відповідно до якого, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази, як це визначено ч.2 статті 294 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Матвійчук А.С. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та заяви ОСОБА_1 , а саме, щодо того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 . При цьому, відповідно до ч.3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Представник заявника вказувала, що матеріалами даної справи підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , представник Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, належним чином повідомленої про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (а.с.10-11), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.08.2012 року (а.с.8).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧН №012296 від 19.04.2002 (а.с.15), ОСОБА_2 за життя була власником земельної ділянки площею 2,82 га, розташованої на території Черниської сільської ради, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №65331400, дата видачі: 25.06.2021 року (а.с.9), у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Вершиново-Муравійського старостинського округу від 06.04.2021 року №81 (а.с.12), ОСОБА_2 постійно проживала без реєстрації з 2007 по 23.08.1012 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує акт свідчення сусідів. Похорон ОСОБА_2 проводила її дочка ОСОБА_1 .

Як вбачається із копії акту-свідчення від 06.04.2021 року, підписаного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 постійно проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до довідки Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №123 від 06.04.2021 року (а.с.14), померла ОСОБА_2 на день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована одна в АДРЕСА_2 .

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомили, що вона є сусідами ОСОБА_1 , та зазначили, що померла ОСОБА_2 з 2007 року і до дня своєї смерті проживала разом із ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 .

Як вбачається із оскаржуваного рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її постійного проживання рази із спадкодавцем ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 з 2007 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив із наступного. Судом зазначено, що із документів, які наявні в матеріалах справи, не вбачається того факту, що спадкодавець ОСОБА_2 постійно проживала разом із заявницею у будинку АДРЕСА_1 з 2007 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд першої інстанції також вказав, що оскільки покази свідків, надані в суді, не узгоджуються із доказами, наявними в матеріалах справи, то заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначають про наявність доказів по справі, які свідчать про обґрунтованість вимог заяви ОСОБА_1 . В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог її заяви, оскільки суд першої інстанції при цьому проявив надмірний формалізм, не взявши до уваги, що при видачі довідки Вершиново-Муравійського старостинського округу Куликівського району від 06.04.2021 року №81, була допущена друкарська помилка, а саме, у вказаній довідці було зазначено період з 2007 року по 23.08.1012 рік. При цьому, із посиланням на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 року у справі № 175/3613/17, а також на рішення Європейського Суду з прав людини: від 28.10.1998 року у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, від 12.11.2002 року у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки, від 16.12.1992 року у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції, ОСОБА_1 зауважує щодо неприпустимості надмірного формалізму, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, а і реальним. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить прийняти в якості доказу довідку Вершиново-Муравійського старостинського округу Куликівського району від 16.08.2021 року №238, яка фактично дублює зміст довідки Вершиново-Муравійського старостинського округу Куликівського району від 06.04.2021 року №81, і в ній лише виправлена допущена описка, тому вона не може вважатися новим доказом по справі. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не було враховано визначеного законом порядку розгляду справ окремого провадження, відповідно до якого, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази, як це визначено ч.2 статті 294 ЦПК України.

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 29.07.2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На підтвердження вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , стороною заявника апеляційному суду було надано: довідку Вершиново-Муравійського старостинського округу Чернігівського району Чернігівської області від 16.08.2021 року №238 (а.с.62), копію довідки від 24.12.2021 року №312 Вершиново-Муравійського старостинського округу Чернігівського району Чернігівської області (а.с.88), довідку СЕднівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №454 від 28.12.2021 року (а.с.89).

Апеляційний суд, при розгляді даної справи, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №153/1334/16-ц, провадження №61-16362св18, а саме, відносно того, що … Апеляційний суд, відхиливши клопотання про прийняття доказів, зазначив, що вони подані до суду апеляційної інстанції з порушенням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, оскільки дані документи, як докази до суду першої інстанції позивачем не подавалися та їх неподання не зумовлено поважними причинами. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Приймаючи до уваги, що загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, які стосуються заявлених вимог, і без виконання даних процесуальних дій ухвалити обґрунтоване рішення у справі неможливо, апеляційний суд вважає за необхідне проведення апеляційного перегляду даної справи із врахуванням наданих стороною заявника вищезазначених документів, які сторона заявника просить долучити до матеріалів справи.

Відповідно до довідки Вершиново-Муравійського старостинського округу Чернігівського району Чернігівської області від 24.12.2021 року №312 (а.с.88), довідку від 06.04.2021 року №81 вважати недійсною, оскільки помилково зазначено рік смерті, а саме, замість 2012 року зазначено 1012 року.

Згідно довідки Вершиново-Муравійського старостинського округу Чернігівського району Чернігівської області від 16.08.2021 року №238 (а.с.62), ОСОБА_2 постійно проживала без реєстрації з 2007 по 23.08.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує акт свідчення сусідів, який додається. Похорон ОСОБА_2 проводила її дочка ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №454 від 28.12.2021 року (а.с.89), померла ОСОБА_2 з 2007 року і до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в АДРЕСА_2 , але фактично по місцю реєстрації не проживала.

Відповідно до приписів статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1,ч.2 статті 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Частина 1 статті 315 ЦПК України містить в собі перелік справ про встановлення факту, які розглядає суд. Відповідно до ч.2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Відповідно до ч.3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини має правовий наслідок - визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення даного факту необхідно ОСОБА_1 для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обгрунтовуючи вимоги поданої заяви, ОСОБА_1 посилалась на фактичні документально підтверджені обставини та на норми права, які регулюють дані правовідносини, в тому числі, і на положення ч.3 статті 1268 ЦК України.

Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17, провадження №12-161гс19, суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі №924/1473/15, провадження №12-15гс19). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №761/6144/15-ц, провадження №61-18064св18). Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Матвійчук А.С. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та заяви ОСОБА_1 , а саме, щодо того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 . При цьому, відповідно до ч.3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Представник заявника вказувала, що матеріалами даної справи підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З врахуванням пояснень представника заявника в судовому засіданні апеляційного суду, письмових доказів, які містяться в матеріалах даної цивільної справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що обставини факту спільного постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи. При цьому, вказаний спосіб захисту спадкових прав ОСОБА_1 узгоджується із обставинами, викладеними у заяві ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не суперечить приписам норм права, які регламентують дані правовідносини.

Приймаючи до уваги, що звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, було обумовлено необхідністю захисту її спадкових прав, а також той факт, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , як дочка померлої, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . Апеляційний суд вважає за необхідне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року - скасувати. При цьому, прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити частково. Встановити факт спільного постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.7 статті 294 ЦПК України, яка регламентує порядок розгляду справ окремого провадження, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1,ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт спільного постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: