Справа № 405/8407/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді Драного В.В.

при секретарі Дерев`янко А.В.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міської ради міста Кропивницького про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача Міської ради міста Кропивницького про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що вона прийняла спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1, проте належним чином оформити свої спадкові права не може, оскільки зазначений будинок не було введено в експлуатацію та, відповідно, право власності на нього зареєстровано не було, тому нотаріус відмовив у вчинені нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.12.2021 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 15.06.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Іванова І.А. у судове засідання подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові, просила його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без її участі.

Представник Міської ради м. Кропивницького у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 58), причини неявки не повідомив, правом подання відзиву не скористався.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 22.05.1978 року Первозванівською сільською радою Кіровоградського району та області (а.с. 8, 45).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом по смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21.09.2012 року міським відділом по держаній реєстрації смертей ГТУЮ у Кіровоградській області, актовий запис № 2423 (а.с. 7, 38).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем померлої першої черги за законом.

ОСОБА_2 мала дівоче прізвище ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 29.06.1978 року, актовий запис № 1174 (а.с. 8, 44).

Як вбачається з архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 76185 від 08.11.2021 року станом на 01.01.2013 рік реєстрація права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилась. За даними інвентарних справ за ОСОБА_5 було зареєстроване право власності на 1/2 ч. по договору купівлі-продажу від 25.05.1964 р. № 10 за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення Ленінського райвиконкому від 15.02.1984 р. № 66 ОСОБА_6 виділено земельну ділянку площею 600,00 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 . Після виділення 1/2 ч. в адресу АДРЕСА_1 право власності на 1/2 ч. на ОСОБА_5 погашено в адресі АДРЕСА_1 (а.с. 12, 48).

На виділеній у окрему адресу земельній ділянці ОСОБА_6 було побудовано житловий будинок, проте за життя останньої його не було введено в експлуатацію та не було зареєстровано право власності на нього.

У матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від 15.01.1986 року, в якому в графі «відомості про належність житлового будинку» вказана ОСОБА_6 , підстава рішення виконкому районної ради від 15.02.1984 року № 66 (а.с. 14-17).

21.02.2013 року за № 113 до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 від ОСОБА_1 надійшла заява про прийняття спадщини за законом, якою вона прийняла всю спадщину, що залишилась після смерті матері ОСОБА_2 (ас. 37).

На звернення позивача з заявою від 17.11.2021 року про прийняття спадщини державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П. винесено постанову № 2107/02-31 від 17.11.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки державна реєстрація права власності на нерухоме майно померлої не було здійснено (а.с.18, 47, 49).

Статтею 331 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, тобто з моменту прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації виникає і право власності на цей об`єкт, яке може бути об`єктом спадкування.

Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Тобто, до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (Лист державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30.07.2012 №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №1692/5), листом Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

З цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, враховуючи той факт, що законодавство, яке було чинним на час побудови ОСОБА_6 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , не передбачало обов`язкового введення житлового будинку в експлуатацію, так само як і не пов`язувало виникнення права власності із його реєстрацією, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Міської ради міста Кропивницького (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний