Справа № 372/2076/22
Провадження №2-з-50/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2022 року суддя Обухівського районного суду Київської області Сташків Т.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник Марини Володимирівни, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Щур Надії Романівни, третя особа ОСОБА_5 , про визнання недійсними результатів електронних торгів, визнання недійсним та скасування рішення і запису про державну реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до Обухівського районного суду Київської області. Разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову.
24.11.2017 приватним виконавцем Трофименко М.М. винесено постанова про відкриття виконавчого провадження №55251647 на підставі виконавчого напису №316 від 22.10.2015, вчиненого приватним нотаріусом Краснодембським О.А., про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 невиплачених в строк грошових коштів у сумі 398 372 грн.
У ході виконавчого провадження проведено електронні торги щодо реалізації земельної ділянки та будинку відповідно до протоколу №392121 від 11.03.2019, дійсність яких є предметом спору у цій справі, переможцем яких визнано ОСОБА_2 .
У подальшому, ОСОБА_2 відчужив на підставі договорів купівлі- продажу спірну земельну ділянку та будинок ОСОБА_3 .
Натомість, за результатами розгляду справи №372/2238/17 виконавчий напис №316 від 22.10.2015, вчинений приватним нотаріусом Краснодембським О.А., про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 невиплачених в строк грошових коштів у сумі 398 372 грн, визнано таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Таким чином, учасники справи до судового засідання не викликалися.
Відповідно до пункт1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Разом із цим, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ЦПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову, та які би свідчили про наявність реальних, існуючих обставин та ризиків неможливості або істотного ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі невжиття таких заходів.
Так, посилаючись на загрозу відчуження майна, яке було об`єктом продажу на електронних торгах, позивач не навела жодного обґрунтування наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно.
Посилання позивача на наявність оголошення в інтернеті щодо виставлення на продаж земельної ділянки з будинком не може бути належним та допустимим доказом, оскільки роздруківка з веб-сайту не є електронним доказом та його паперовою копією у розумінні статті 100 ЦПК України, оскільки не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа відповідно до частин 1, 2 статті 6, ч.1 ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг". При цьому, за частиною 3 статті 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За положеннями статі 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відтак, позивачем не обґрунтовано необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог.
До того ж, позивачем не вказано обґрунтованих припущень про те, як невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що в разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову виконання рішення суду може бути утруднено чи його виконання у майбутньому взагалі стане неможливим, що дало би змогу визнати доводи заявника обґрунтованими.
Відповідно до частини 7 статті 153 ЦПК України про забезпечення позову або відмову у забезпеченні суд постановляє ухвалу.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову та недоведеність належними засобами доказування викладених у ній обставин, у зв`язку з чим дана заява не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 149, 152, 153, 258, 260 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Копію ухвали направити сторонам.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Т.Г. Сташків