_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/663/22
УХВАЛА

08.08.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Салтан Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Месропянцевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2022 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 944759,93 грн.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В.

Разом з позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/19 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

В обґрунтування наданої заяви позивач посилається на те, що 02 грудня 2021 року між ОСОБА_1 (далі за текстом - Позивач, Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі за текстом - Відповідач, Позичальник) було укладено договір позики, за яким Позичальник взяв в борг у Позикодавця грошові кошти у розмірі суми в гривні, еквівалентної 22 276 (двадцять дві тисячі двісті сімдесят шість) доларів США з відсотками за користування грошовими коштами у розмірі 24% (двадцять чотири відсотки) річних від суми боргу. На момент звернення до суду сума боргу з урахуванням нарахованих відсотків за користування коштами складає 944759 (дев`ятсот сорок чотири тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 93 копійки.

Зазначені грошові кошти Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцю у строк до 01.04.2022 року. На підтвердження отримання грошових коштів та укладання договору позики, Відповідачем було надано написану власноруч розписку від 02.12.2021 року.

Але, борг повернений не був, чим Відповідач порушив виконання свого зобов`язання. Неодноразові звернення Позивача з проханням дотримуватися взятого зобов`язання щодо повернення грошових коштів Відповідачем постійно ігноруються, будь-яких контактів з Позивачем Відповідач уникає. Врегулювати спір у позасудовому порядку не вдалося. ?

Вказані обставини дають підстави вважати, що при укладенні договору позики Відповідач не мав наміру його виконувати і тепер ухиляється від повернення суми позики.

Крім того, Позивачу стало відомо про можливий виїзд Відповідача за кордон, що може унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається з відомостей, що отримані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у формі інформаційної довідки №305160622 від 18.07.2022 року у ОСОБА_2 у власності наявний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі відомостей від КП «БТІ» ОМР та Управління державного земельного кадастру України, наданих на адвокатські запити (копії запитів та відповідей додаються) про об`єкт нерухомості - житловий будинок було визначено його оціночну вартість.

Згідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-20220729- від 29.07.2022 року (додається), вартість вищезазначеного житлового будинку складає 18 118 556 (вісімнадцять мільйонів сто вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 18 копійок.

Враховуючи вимоги цивільного процесуального законодавства (ч. З ст. 150 ЦПК України) про співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, Позивач просить накласти арешт на 1/19 частину належного Відповідачу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Накладення арешту є тимчасовим заходом. Накладення арешту на майно Відповідача не обмежить останнього у його правах користування відповідним майном та жодним чином не вплине на права та інтереси третіх осіб.

Заходи забезпечення, які просить Позивач не є тотожними змісту позовних вимог та не вирішують спір по суті.

Вважає, що накладення арешту на 1/19 частину житлового будинку, що належить Відповідачу, не порушує права інших осіб, оскільки Відповідач володіє даним майном одноособово, однак дозволить Позивачу задовольнити свої вимоги за рахунок цього майна у разі невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у формі інформаційної довідки №305160622 від 18.07.2022 року у ОСОБА_2 у власності наявний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У наданій позовній заяві позивач просить суд стягнути грошові кошти у розмірі 944759,93 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктом 2 частини першої та частиною третьою статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, а обставини щодо порушення чи відсутності порушення законних прав та інтересів позивача підлягають подальшому встановленню в процесі судового розгляду справи.

Заявник не обґрунтував у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду та доцільність вжиття заходів забезпечення саме у такий спосіб, не надав доказів, що позивач якимось чином намагається відчужити будинок чи збирається виїжджати за кордон.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 1І7 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Суд встановив, що за обставинами даної справи відсутні підстави вважати, що незастосування вказаних в заяві заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання можливого рішення суду в даній справі.

При цьому, стороною позивача в поданій заяві не зазначено пропозиції зустрічного забезпечення в цій частині вимог.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, і, враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави позову, обсяг позовних вимог, суд вважає, що на теперішній час відсутні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.150, 151, 153 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 08.08.2022 року.

Суддя Салтан Л. В.