Справа № 932/3443/22
Провадження № 2-з/0203/72/2022
УХВАЛА

02 серпня 2022 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2022 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2022 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи № 932/3443/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2022 року, цивільну справу № 932/3443/22, провадження № 2/0203/1073/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана канцелярією суду 01.08.2022 року.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- заборонити ОСОБА_2 та будь-яким особам відчуження будь-яким шляхом, у будь-який спосіб спірного нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2022 року заяву № 932/3443/22, провадження № 2-з/0203/72/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана канцелярією суду 01.08.2022 року.

Суд, вивчивши доводи заявника, перевіривши додержання заявником вимог статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), вважає, що заяву слід повернути заявнику, з таких підстав.

У статті 151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, в порушення п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Так, у заяві про забезпечення позову позивач (заявник) не обґрунтував необхідності застосування виду забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення.

При цьому наявність самого по собі позову про поділ майна подружжя та визнання права власності в жодному разі не є підставою для забезпечення позову без належного обґрунтування його необхідності, чого не містить заява позивача.

Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а містить лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За приписами ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вказаних вище обставин, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, встановленим законом, тому на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 153, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду з такою заявою, після усунення умов, що стали причинами для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва