РІШЕННЯ
19 липня 2022 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П., за участі секретаря судового засідання Лазоренко Д.М., розглянувши у судовому засіданні, в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,
21.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
13.12.2021від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що він позов не визнає. До позовної заяви позивач додала копію квитанції про сплату за навчання, в якій платником є він, а не позивач ОСОБА_1 . Позивач доказів проживання сина разом з нею не надає, що позбавляє її процесуального права на звернення до суду з цим позовом згідно до ч.3 ст.199 СК України. Договір на навчання від 16.08.2021 укладено з повнолітньою дитиною сином ОСОБА_3 особисто, а не з позивачем, як зазначено у позовній заяві. Доказами відповідача, а саме: квитанцією про сплату за навчання сина у розмірі 12 800 грн. та квитанцією про перерахування 4000 грн. на особисту картку сина коштів на утримання, спростовуються підстави позовної заяви позивача про ухилення батька від утримання сина. Таким чином доказів ухилення батька від утримання сина, позивачем суду не надано. На майбутнє судові рішення відповідно до чинного законодавства не приймаються. А також він ніколи не відмовляв сину у його утриманні. По першому зверненню сина , завжди надав та надає йому матеріальну допомогу. З серпня по листопад на рахунок навчального закладу та на картку сину перерахував 16 800 грн., перед від`їздом для вступу сина до навчального закладу готівкою 10 000 грн. Він є людиною похилого віку та отримує пенсію. Вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, вводить суд в оману і намагається отримати кошти на своє утримання, а не на утримання сина. Тому просить у задоволені первісного позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити та стягнути з позивача по первісному позову - ОСОБА_1 судові витрати.
На теперішній час родина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
ОСОБА_1 зобов`язана утримувати сина, так як є працездатною людиною, а не перекладати свої обов`язки на батька дитини. Відповідач інших дітей не має. Аліментів не сплачує. Йому на даний час не відомо де працює відповідач. Відповідач є власницею житлового будинку вартістю 1146902,17 грн. Тому просить стягнути з ОСОБА_1 , на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), щомісяця але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 01.09.2021 до закінчення сином навчання. Судові витрати та витрати на правову допомогу покласти на відповідача по зустрічному позову.
Ухвалою суду від 16.12.2021 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.
20.06.2022 від ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічний позов ОСОБА_2 , в якому зазначено, що їх син виявив бажання навчатися в Державному університеті «Одеська політехніка» та проживати на час навчання у м. Одеса. Ця новина не дуже сподобалась її чоловікові і він був категорично проти навчання їх дитини у м. Одеса із приводу цього почалися суперечки між ними. Сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися і у серпні 2021 року вона подала позов про розірвання шлюбу до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя на початку 2022 року у цивільній справі № 335/8986/21 було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 , яке набрало законної сили. ОСОБА_3 , навчається на денній формі навчання у Національному університеті «Одеська політехніка» розташованого за адресою м. Одеса, пр. Шевченка, буд. № 1.
Дійсно, як зазначено у зустрічній позовній заяві повнолітній син позивача та відповідачки ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але у зв`язку з навчанням в Одеській політехніки він фактично проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_3 та знаходиться на її повному утримані, іншого самостійного доходу син не має.
Отже, її син не проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_2 , а проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 сплатив половину вартості навчання сина в Одеській політехніки, а вона як мати сплатила другу половину суми 12 800,00 грн. ОСОБА_2 перераховував 4000,00 грн. рахунок їх сина за весь період з серпня 2021 року по червень 2022 року (тобто майже за 10 місяців) при цьому фактичні витрати на утримання ОСОБА_3 , на місяць приблизно складають 12 000,00 грн.
Твердження відповідача щодо начебто повного утримання сина за рахунок ОСОБА_2 не відповідає дійсності, оскільки він з ним разом не проживає і доказів цих витрат окрім перерахування 4 000,00 грн., ним не надано. У особистій приватній власності позивача знаходиться нерухоме майно: однокімнатна квартира АДРЕСА_4 .
Тому, просить відмовити повністю у задоволенні зустрічного позову та задовольнити первісний позов.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Білицький Є.М. надав судові заяву про розгляд справи за його відсутністю. Просить первісний позов задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову.
ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився. Подав заяву про відкладення розгляду справи через запроваджений в Україні воєнний стан, який діє з 24.02.2022.
З огляду на те, що цивільна справа розглядається з жовтня 2021 року, а також те, що учасникам справи виконані вимоги ст. ст. 178, 193, 175, 177 ЦПК України, сторони надали усі докази, на які вони посилаються у позові, відзиві, інших клопотань, які мають значення по суті справи, крім клопотання про відкладення не надано, отже з врахуванням наведеного, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, тому суд розглядає справу на підставі наявних доказів.
Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 29.03.2008 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який було зареєстровано Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 105, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.03.2008.
Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 218.
16.08.2021 між ОСОБА_3 та ДУ «Одеська політехніка» укладено договір про надання платної освітньої послуги з 01.09.2021 по 30.06.2025.
Відповідно до довідки №83 виданої 08.10.2021 ДУ «Одеська політехніка» ОСОБА_3 дійсно є студентом 1-го курсу денної форми навчання Державного університету «Одеська політехніка». Закінчення навчання планується 30.06.2025.
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_2 є пенсіонером.
Частиною 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Оцінивши докази в їхній сукупності, суд вважає що вимоги первісного позову підлягають задоволенню, оскілки повнолітній син позивачці проживає разом з нею, знаходиться у неї на утриманні, іншого самостійного доходу повнолітня дитина не має, навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати і утримувати себе, а тому потребує у зв`язку з цим надання матеріальної допомоги.
Отже, виходячи із меж заявлених вимог, визначаючи розмір аліментів, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги.
Виходячи з конкретних обставин справи, суд доходить висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини з його доходів щомісяця і такий розмір аліментів на повнолітню дитину забезпечить можливість подальшого навчання, та не ускладнить матеріальний стан відповідача.
Крім того, до вимоги позову про виплату аліментів на навчання не застосовуються вимоги, передбачені ст. 182 СК України, а саме сплата аліментів в розмірі, що є не меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на те, що ОСОБА_3 є повнолітньою особою, а тому у цій частині позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.
Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.
Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.
Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів.
Таким чином, аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 21.10.2021 і до припинення навчання сина.
Також слід зазначити, суд приймає до уваги той факт, що відповідач по справі з березня по червень 2022 року витратив на утримання свого сина 45 120 гривень, адже сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).
Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Щодо зустрічного позову, суд зазначає наступне.
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Отже, судом при розгляді даної справи встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_4 , який продовжує навчання проживає разом з матір`ю, тобто з позивачкою з первісного позову, тому саме в неї виникає право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у зв`язку з навчанням. За таких підстав зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пп. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 7682, 89, 141, 200, 263265, 280283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 21.10.2021 по 30.06.2025 у зв`язку з навчанням, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х річного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь державного бюджету судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
В решті вимог позову відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 19.07.2022. Повний текст рішення складений 27.07.2022.

Суддя І.П. Соболєва