РІШЕННЯ

Іменем України

06.05.2022 Справа №607/3246/22 Провадження № 2/607/1855/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Семенець Т.О.,

прокурора Околіт О.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом прокурора Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» (далі за текстом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги») звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.11.2021 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження, внесене 05.06.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000787, закрито. Указана ухвала суду 26.11.2021 набрала законної сили.

Також цією ухвалою суду встановлено, що 05.06.2021 приблизно о 08 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford C-MAX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався правою смугою руху на вул. Тарнавського у м. Тернополі в напрямку перехрестя з круговим рухом пр. Злуки вул. Галицька вул. Коновальця вул. Тарнавського.

Під час руху водій ОСОБА_1 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив п. 2.3 Правил дорожнього руху України.

У цей час попереду автомобіля марки «Ford C-MAX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в попутному напрямку рухався велосипедист ОСОБА_3 . На перехресті з круговим рухом пр. Злуки вул. Галицька вул. Коновальця вул. Тарнавського водій ОСОБА_1 почав маневр випередження велосипедиста ОСОБА_3 . Не завершивши маневр випередження, водій ОСОБА_1 почав виконувати поворот праворуч на пр. Злуки, скорочуючи при цьому боковий інтервал до велосипедиста ОСОБА_3 аж до моменту наїзду на нього задньою правою частиною автомобіля марки «Ford C-MAX», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Своїми діями, які виразились у недотриманні безпечного бокового інтервалу, водій ОСОБА_1 створив аварійну обстановку для велосипедиста ОСОБА_3 , позбавивши його технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями наїзду на нього в даній дорожній обстановці, та допустив тим самим контакт між вказаними транспортними засобами, чим порушив п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які у своєму клінічному перебігу супроводжувалися тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Прокурор зазначає, що порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 .

Згідно з інформацією КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» потерпілий ОСОБА_3 з 05.06.2021 до 16.06.2021 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі. Вартість затрат на його лікування та перебування становить 15183,58 грн.

Статутом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління підприємством виступає Тернопільська міська рада.

Однак з дати надіслання кримінального провадження № 0000787 до суду з обвинувальним актом до дня подання цього позову уповноважений орган не вжив жодних заходів щодо захисту інтересів держави. Саме бездіяльність Тернопільської міської ради як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» зі звернення до суду з позовом про стягнення коштів до міського бюджету свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів територіальної громади (великого числа громадян), що підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Таке звернення прокурора з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання наповнення бюджету коштами, які в подальшому спрямовуються на фінансування закладу охорони здоров`я.

За таких підстав прокурор просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Тернопільської міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_3 в закладі охорони здоров`я КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», у сумі 15183,58 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.03.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

06.05.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відповідач подав заяву про розстрочку виконання рішення суду, в якій позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Разом з тим відповідач зазначив, що враховуючи відсутність у нього постійного доходу, а також нерухомого майна, просить розстрочити виконання судового рішення на 12 місяців.

У судовому засіданні 06.05.2022 прокурор Тернопільської окружної прокуратури Околіт О.П. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Заперечувала проти задоволення заяви про розстрочення рішення суду з тих підстав, що відповідач не довів відсутність у нього доходів та нерухомого майна, а також факт повного відшкодування потерпілому завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення шкоди.

Представники позивачів Тернопільської міської ради та комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» у судове засідання не з`явились. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та просили позов задовольнити.

У судовому засіданні 06.05.2022 відповідач ОСОБА_1 позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Зазначив, що неофіційно працює та виконує різні види робіт, щоб забезпечити свою сім`ю, яка складається з дружини та двох неповнолітніх дітей. Вказав, що його доходу не вистачить, щоб виконати рішення суду та сплатити необхідні кошти, однак він зможе частинами сплачувати платежі та за рік повністю сплатити необхідну суму.

У судовому засіданні 06.05.2022 представник відповідача ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_1 повністю відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду, що і стало підставою для закриття провадження за примиренням обвинуваченого з потерпілим. Також ухвалою суду з ОСОБА_1 стягнуто витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні. Щоб сплатити усі ці суми, відповідач змушений був позичити кошти в інших осіб, які йому тепер треба повернути. При цьому дохід ОСОБА_1 є незначним, оскільки він працює по найму та виконує різні роботи, плата за які є невисокою. Більше того в умовах воєнного стану і цей дохід став ще меншим. Також на утриманні у відповідача знаходяться дружина та двоє неповнолітніх дітей. За таких підстав просив розстрочити виконання рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду цієї справи, на 12 місяців.

Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.11.2021, постановленою у справі № 607/15358/21, встановлено, що 05.06.2021 приблизно о 08 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford C-MAX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався правою смугою руху на вул. Тарнавського у м. Тернополі в напрямку перехрестя з круговим рухом пр. Злуки вул. Галицька вул. Коновальця вул. Тарнавського.

Під час руху водій ОСОБА_1 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив п. 2.3 Правил дорожнього руху України.

У цей час попереду автомобіля марки «Ford C-MAX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в попутному напрямку рухався велосипедист ОСОБА_3 . На перехресті з круговим рухом пр. Злуки вул. Галицька вул. Коновальця вул. Тарнавського водій ОСОБА_1 почав маневр випередження велосипедиста ОСОБА_3 . Не завершивши маневр випередження, водій ОСОБА_1 почав виконувати поворот праворуч на пр. Злуки, скорочуючи при цьому боковий інтервал до велосипедиста ОСОБА_3 аж до моменту наїзду на нього задньою правою частиною автомобіля марки «Ford C-MAX», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Своїми діями, які виразились у недотриманні безпечного бокового інтервалу, водій ОСОБА_1 створив аварійну обстановку для велосипедиста ОСОБА_3 , позбавивши його технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями наїзду на нього в даній дорожній обстановці, та допустив тим самим контакт між вказаними транспортними засобами, чим порушив п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які у своєму клінічному перебігу супроводжувалися тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Указаною ухвалою від 18.11.2021 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим. Кримінальне провадження, внесене 05.06.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000787, закрито. Дана ухвала суду 26.11.2021 набрала законної сили.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як визначено в ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я».

У п. 2 Порядку зазначається, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно з п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Так, вказаною вище ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.11.2021 встановлено, що порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянням ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

З повідомлення КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 43 від 12.01.2022 вбачається, що потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні даного медичного закладу з 05.06.2021 до 16.06.2021 (11 ліжко-днів). Вартість затрат на його лікування та перебування становить 15183,58 грн (11 ліжко-днів х 1337,21 грн = 14709,31 грн + 471 грн за обстеження + 3,27 грн за медикаменти = 15183,58 грн).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є комунальним підприємством, засновником якого є Тернопільська міська рада.

Статутом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради № 7/39/131 від 25.10.2019, визначено, що підприємство є підприємством, що надає медичні послуги. Засновником і власником є Тернопільська міська рада. Підзвітне підприємство також Тернопільській міській раді.

Відтак, приймаючи до уваги, що між протиправними діями відповідача та перебуванням потерпілого ОСОБА_3 на лікуванні у медичному закладі є прямий причинний зв`язок, суд вважає, що прокурором доведено наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Тернопільської міської ради коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_3 , у сумі 15183,58 грн.

За таких підстав, враховуючи визнання відповідачем позову, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2481 грн.

Щодо розстрочення судового рішення суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Також це питання може бути вирішене і під час судового розгляду, що вбачається зі змісту п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, який визначає, що у разі необхідності в резолютивній частині рішення вказується про розстрочення виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, розстрочка це спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

При цьому згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 25.09.2015 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо).

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною.

Суд вважає, що відповідачем доведено, що повне відшкодування потерпілому ОСОБА_3 завданої унаслідок кримінального правопорушення шкоди, що є однією із підстав для закриття кримінального провадження за примиренням обвинуваченого з потерпілим, свідчить про бажання ОСОБА_1 у повній мірі нівелювати наслідки, спричинені його протиправними діями. З цією метою відповідач повністю визнав даний позов та не заперечував проти його задоволення, оскільки так само має намір і відшкодувати шкоду, завдану державі.

Разом з тим скрутне матеріальне становище, що підтверджується відсутністю офіційних доходів згідно з відомостями з державного реєстру фізичних осіб-платників податків за 2021 рік, а також відсутність нерухомого чи дороговартісного рухомого майна, оголошення на території України воєнного стану та необхідність забезпечувати свою сім`ю, до складу якої належать дружина та двоє неповнолітніх дітей, об`єктивно перешкоджають ОСОБА_1 одноразово та у повному розмірі виконати рішення суду і сплатити на користь Тернопільської міської ради завдану шкоду у сумі 15183,58 грн.

За таких підстав суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 щодо розстрочення виконання рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 1166 ч. 1, 1206 ЦК України, ст. 4, 13, 76-81, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 6, 258, 259, 263-265, 282-284, 288, 289, 354, 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов прокурора Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Тернопільської міської ради (зарахування до міського бюджету, отримувач коштів: ГУК у Тернопільській області/тг м. Тернопіль/24060300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37977599, банк отримувача: казначейство України (ел.адм.подат.), р/р UA0019001, код класифікації доходів бюджету: 24060300 «Інші надходження», призначення платежу відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілих внаслідок злочину) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_3 в закладі охорони здоров`я комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», у сумі 15183 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят три) гривні 58 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання даного рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Тернопільської міської ради коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, у сумі 15183 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят три) гривні 58 копійок строком на 12 місяців з дня ухвалення рішення суду шляхом сплати щомісячного платежу у сумі 1265 (одна тисяча двісті шістдесят п`ять) гривень 30 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури Околіт Оксана Павлівна, місцезнаходження: бульвар Шевченка, буд. 7, м. Тернопіль.

Позивач: Тернопільська міська рада, місцезнаходження: вул. Листопадова, буд. 5, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34334305.

Позивач: комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», місцезнаходження: вул. Шпитальна, буд. 2, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02001297.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Кноль Петро Миколайович; місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 11.05.2022.