Провадження № 2/752/3423/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 серпня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши в місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторіну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

25 серпня 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 52 424,28 грн та судових витрат у розмірі 2270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2018 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» було укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/0686875/1052/18, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 .

20 серпня 2018 року в м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Land Rover Range Sport д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідачки ОСОБА_1 . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2018 р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача ТЗ Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого, який відповідно до рахунку СТО № 123036560 від 22.08.2018 року, становив 143840,76 грн.

Відповідно до страхового акту 1 № від 20.09.2018 року позивач визнав дорожню транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 140 320,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування» з лімітом відповідальності страхування за завдання шкоди майну 100 000,00 грн, франшиза встановлена в розмірі 1000 грн.

13.12.2018 року ПрАТ «СК «Провідна» звернулось до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» з заявою на виплату сплаченого страхового відшкодування.

25.01.2019 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування» здійснило виплату відшкодування з урахуванням зносу автомобіля - 0,63, в розмірі 81 896,32 грн.

Позивач вважає, що відповідач у порядку статті 1194 ЦК України має відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди - 140 320,60 грн і виплаченим ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - 81 896,32 грн страховим відшкодуванням, що складає 52 424 грн 28 коп. (140320,60 грн - 81896,32 грн).

14 вересня 2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 47-48).

23.05.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача -адвоката Канюшка Д.Б. у якому вважає, що позов є незаконним і необґрунтованим з огляду на наступне. Зазначає, що ПрАТ «СК «Арсенал страхування» огляду пошкодженого автомобіля не проводило і всупереч Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, власної оцінки (експертизи) щодо вартості матеріального збитку теж не складало. Таким чином, були грубо порушені положення законодавства щодо порядку розрахунку вартості матеріального збитку. Вказує на те, що позивач намагається безпідставно стягнути з відповідача суму недоплаченого ПДВ. Також позивач не надав жодних доказів, зокрема експертизи, яка б визначала обсяг робіт, які необхідно провести у зв`язку з вказаним ДТП та встановлювала розмір вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Крім того, відповідачка подала до суду клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, яке судом не прийнято до уваги через відсутність доказів на підтвердження його надсилання позивачу.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та з урахуванням відзиву відповідачки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

14.02.2018 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» було укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/0686875/1052/18, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 7-12).

Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

20 серпня 2018 року приблизно о 17 годині 20 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Land Rover Range Sport д.н.з. НОМЕР_2 поблизу будинку № 114 по вулиці Антоновича в м. Києві, порушила вимоги пунктів 2.3 б), 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме - при зміні напрямку свого руху не впевнилась в безпечності, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , який в свою чергу некеровано скоїв зіткнення з транспортним засобом Hyundai, що спричинило механічні пошкодження всіх транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2018 р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 13).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «ДТЕК СЕРВІС», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3 (а.с. 30).

22 серпня 2018 року ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» звернулося до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою № 235816 про факт настання події і виплату страхового відшкодування у зв`язку з подією, яка має ознаки страхової, внаслідок чого було пошкоджено Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 19).

За приписами статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем, було проведено огляд транспортного засобу, про що складено Акт первинного огляду транспортного засобу від 21 серпня 2018 року та акт додаткового огляду транспортного засобу від 22 серпня 2018 року (а.с. 20,21). Завдання майнової шкоди автомобілю Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується також копіями фотокарток автомобіля (а.с. 22-23).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма частини 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові у справі № 910/22886/16 від 01.02.2018 року.

18.09.2018 року ПрАТ «СК «Провідна» отримано рахунок на технічне обслуговування № 123036560 від 22.08.2018 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 складає 143 840,76 грн та ремонтну калькуляцію від 14.09.2018 року, складені ТОВ «Автосоюз» (а.с. 24-26).

ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт 1 № від 20.09.2018 року за договором страхування наземних транспортних засобів (КАСКО), яким позивач визнав дорожню транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування (без урахування франшизи - 3520,16 грн) на рахунок ФОП ОСОБА_2 (СТО) грошові кошти у розмірі 140 320,60 грн із призначенням платежу: "Страхове відшкодування згідно договору № 06/0686875/1052/18, згідно акту №, для ТОВ «ДТЕК СЕРВІС», ТЗ НОМЕР_1 , Без ПДВ", що підтверджується платіжним дорученням № 0042894 від 25.09.2018 року (а.с. 28,29).

Цивільно-правова відповідальність винуватиці ДТП ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на підставі полісу АМ / 004748281 з лімітом відповідальності страхування за завдання шкоди майну 100 000,00 грн, франшиза встановлена в розмірі 1000 грн (а.с. 40).

13.12.2018 року ПрАТ «СК «Провідна» звернулось до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» з заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації (а.с. 31).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

На підставі акту № 109.01153018-1 від 22.01.2019, 25.01.2019 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Провідна» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля - 0,63 та за вирахуванням франшизи в розмірі 81 896,32 грн (а.с. 32), проте решта виплаченого страхового відшкодування у сумі 52 424,28 грн, залишаються невідшкодованими.

Верховний Суд у постанові від 4 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено та сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача ОСОБА_1 у цій ДТП.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи із аналізу зазначених вище норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (висновком) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N1074/8395 (з відповідним змінами).

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18.

Таким чином, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17).

З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має нести цивільно-правову відповідальність перед позивачем, однак за мінусом суми податку на додану вартість, що мала б бути сплачена за результатами проведеного відновлювального ремонту з огляду на наступне.

За даними досліджених судом вище доказів, ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувало страхувальнику транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 вартість відновлювального ремонту в сумі 143 840,76 грн, яка визначена з урахуванням податку на додану вартість (а.с.26), однак підтвердження того, що вартість відновлювального ремонту сплачена та з урахуванням податку на додану вартість матеріали справи не містять.

Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою вих. № 15 від 29.01.2019 року та просив відшкодувати затрати по виплаті страхової виплати в розмірі 52424,28 грн (а.с. 38). Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, тому згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти, що склали різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та стьраховим відшкодуванням, що було відшкодоване позивачу страховиком пошкодженого транспортного засобу, що складає суму в розмірі 52 424,28 грн., однак за мінусом податку на додану вартість (52 424,28 - 16 379, 26 = 36 045, 02) 36 045, 02 гривень.

В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 2270,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про страхування», ст.ст 993, 1191 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (, юридична адреса: 03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 25) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 36 045, 02 грн та судовий збір у сумі 2 270 грн, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 38 315 (тридцять вісім тисяч триста п`ятнадцять) гривень 02 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк