Справа № 216/6311/18
Провадження 2-п/216/8/22
УХВАЛА

про скасування заочного рішення суду

01 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бутенко М.В.

за участю секретаря судового засідання Кравець А.С.

без участі сторін та без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лантух О.О. про перегляд заочного рішення суду, -

В С Т А Н О В И В :

24.09.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лантух О.О. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 03.02.2020 року по справі № 216/6311/18 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовано наступним: рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03.02.2020 року в справі № 216/6311/18 позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 позовні вимоги задоволені. Рішенням суду на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, , рах. № НОМЕР_1 , МФО 305299) стягнуто заборгованість у розмірі 45052,60 грн., яка складається з наступного: 4745,28 грн. - тіло кредиту, 2494,70 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 12740,07 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2121,55 грн. - штраф (процентна складова). Стягнуто судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Цивільного процесуального кодексу України відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Необхідною умовою для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність у залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

Ухвалення вищевказаного заочного рішення мало місце з недотриманням умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Такі порушення вимог чинного законодавства України є підставою для перегляду названого рішення в порядку ст. 284 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3)відповідач не подав відзив;

4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Всі названі умови є необхідними, а разом достатніми для ухвалення заочного рішення.

Відповідно до ч. З, 6, 13 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, що у випадках встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилатися на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватись судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно із ч. 1, 2 ст.130 ЦПК України, у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Із матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, і не маючи достатніх даних що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду.

Як наголосив Верховний Суд України у Листі від 01.05.2007 року про "Практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах" суд до постановлення ухвали про заочний розгляд справи обов`язково повинен перевірити факт повідомлення відповідача належним чином про час і місце судового засідання. Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 74 - 76 ЦПК (в новій редакції - ст.ст. 128-130 ЦПК України). При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду справи не існує.

Таким чином, в розумінні вимог ст.ст. 280, 283 ЦПК України суд розглянув справу № 182/5951/18 без участі відповідача при відсутності відомостей про його належне повідомлення про час і місце розгляду справи, що є підставою для скасування заочного рішення.

Згідно практики ЄСПЛ з питань оголошення про виклик до суду. Європейський Суд з Прав Людини (далі - ЄСПЛ) по справі Діді проти Німеччини (заява № 35778/11) вказав на те, що публічне повідомлення учасника судового процесу про слухання є недостатнім, якщо суду відома адреса такого учасника.

Ухвалюючи відповідне заочне рішення по справі без належного виклику відповідача по справі суд не врахував ряд обставин по справі які мають істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 та ст. 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

Одним з елементів здійснення принципу справедливого судочинства є принцип "рівності вихідних умов", дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Так банком не надано розрахунок та/або визначений розмір реальної відсоткової ставки та/або абсолютне значення подорожчання кредиту, що не узгоджується з Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». При том , що поняття «реальна відсоткова ставка» - це не номінальна процентна ставка, яка прописана в тексті самого кредитного договору.

Істотними обставинами які впливають на судове рішення є відсутність документу (довідки) щодо попереднього ознайомлення споживача з усіма умовами кредитування перед укладенням договору або така інформація була надана не в повному обсязі, що не узгоджується з нормами п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п.2 Постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007р., перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, банк зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про розмір сукупної вартості кредиту, зазначивши перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням (в т.ч. витрат на користь третіх осіб: витрати на страхування, юридичне оформлення та ін.), а також варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги.

Фактично при нарахуванні відсотків по кредиту банк застосовував ставки, не передбачені умовами договору, в т.ч. відбулось підвищення ставки в односторонньому порядку без повідомлення про це споживача кредиту що вбачається з розрахунку та може бути підтверджено висновком судово-економічної експертизи. В даному випадку відбувається неузгодженість з п.4, 5 ст.11 З.У. «Про захист прав споживачів».

При вирішенні заяви необхідно врахувати, що під час заочного розгляду справи виключається можливість дослідження такого засобу доказування, як пояснення відповідача, який через свою відсутність, позбавляється також і права заявляти клопотання щодо долучення, витребування та дослідження фактичних даних, призначення експертиз, які потенційно можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи, тобто на заочний розгляд справи не поширюється повною мірою принцип змагальності сторін.

Враховуючи що відповідне судове рішення було ухвалено як заочне, сторона відповідача не мала змоги-заявити по справі судово-економічну експертизу на підтвердження її розрахунків щодо нарахування відсотків, висловити інші доводи щодо безпідставності частини позовних вимог.

В судовому рішенні міститься посилання на умови надання банківських послуг, однак наданий банком витяг про обслуговування кредитування кредитних карт не підписаний відповідачем.

При цьому згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України 2004 року доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані ПАТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь - яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті З ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті З ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити грошів а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Враховуючи викладену позицію ВС в справі 355/848/17 та рішення КСУ в справі 543/96-В вважає що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ,ПАТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Такі висновки також відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-13ІЦСІ9).

Таким чином, у цій справі відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів а також погодили відповідальність у вигляді неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи викладене сторона відповідача вважає що обґрунтованим та безспірно доведеним є лише стягнення кредитного ліміту (тіла кредиту), вважаю банк не надав належного та допустимого доказу, яким визначено суму заборгованості виходячи з зазначеної банком процентної ставки в розмірі, а тому у суду є підстави для скасування заочного рішення по справі. Просить суд скасувати заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03.02.2020 року в справі № 216/6311/18, призначити справу у загальному порядку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, копія заяви про перегляд заочного рішення суду з додатками для ознайомлення на вимогу представника АТ КБ «ПриватБанк» також направлялася .

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лантух О.О. та особисто відповідачка в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно ст. 284 ЦПК України, передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно с. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Зі змісту статті 288 ЦПК України випливає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення спору.

В контексті даної статті наявність однієї з підстав, зазначених у частині ч.1 статті 288 ЦПК України не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своєї сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

В заяві про перегляд заочного рішення сторона відповідача посилаються на обставини, що мають істотне значення для вирішення справи по суті. Вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали заяви про перегляд заочного рішення, враховуючи думку сторін по справі, викладені обставини в їх сукупності, судом встановлені підстави для перегляду заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 260, 286, 287, 288 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лантух О.О. про перегляд заочного рішення суду задовольнити.

Скасувати заочне рішення Центрально-міського райсуду Дніпропетровської області від 03.02.2020 року по справі № 216/6311/18, пров. 2/216/884/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Справу призначити до розгляду в загальному порядку на 03.11.2022 року на 14:45 годину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М.В. БУТЕНКО