У Х В А Л А

Справа № 201/16085/17

Провадження № 8/932/14/21

02 серпня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

за участі секретаря судового засідання Рибалки В.І.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Конституційний Суд України та суддя Європейського суду з прав людини від України Юдківська Ганна про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Конституційний Суд України та суддя Європейського суду з прав людини від України Юдківська Ганна про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2018 року за нововиявленими обставинами заявник обґрунтовує наступним. Рішенням від 30.03.2018 року відмовлено у встановлені факту відсутності після набуття рішенням ЄСПЛ від 26.02.2015 року у справі «Заїченко проти України (№ 2)» статусу остаточного «правової визначеності» стосовно права заявника звертатись до КСУ. Підставою такої відмов стала згода суду з тлумаченням п. 112 офіційного перекладу рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 року у справі «Заїченко проти України (№ 2)», наданим допоміжним персоналом КСУ. За цим тлумаченням ЄСПЛ встановив, що КСУ є єдиною інстанцією, повноважною скасовувати законодавчі акти. При апеляційному перегляді Апеляційний суд Дніпропетровської області додав до мотивів оскаржуваного рішення аргумент щодо недійсності частини 4 ст. 18 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» стосовно порядку дослідження судом рішення ЄСПЛ при виявленні розбіжностей між оригіналом та офіційним перекладом. На думку суду ч. 4 ст. 18 вказаного закону не може застосовуватись, оскільки частинами 1 та 2 ст. 6 цього ж закону презюмується автентичність офіційного перекладу. Наріжним каменем обгрунтування відмови в обох рішенням є зазначення, що КСУ є єдиною інстанцією, повноважною скасовувати законодавчі акти. Статтею 264 КАС України передбачені повноваження адміністративних судів скасовувати нормативно-правові акти, які згідно з частиною 2 ст. 4 ЦК України є актами законодавства, у звичайному позовному провадженні. Пунктом 1 частини 2 ст. 266 КАС України передбачені повноваження Верховного Суду скасовувати укази Президента, які згідно з частиною 2 ст. 4 ЦК України є актами законодавства. Таким чином, суд у рішенні від 30.08.2018 року вирішив питання про права та повноваження всієї адміністративної гілки судової влади, включно з Верховним Судом, без залучення до вирішення питання про права, обов`язки та повноваження особи, яка за чинним законодавством наділена відповідними правами, обов`язками та повноваженнями. Крім того, суд у рішенні від 30.03.2018 року фактично скасував ст.ст. 264, 265 та 266 КАС України, тобто перебрав на себе повноваження, які за цим же рішенням належать виключно КСУ. Оскільки ч. 4 ст. 18 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» є положеннями законодавства, то в постанові від 01.08.2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області фактично скасував положення законодавчого акту, на що не мав повноважень.

Ті обставини, що суди вирішили питання про права та повноваження всієї адміністративної гілки судової влади, включно з Верховним Судом, без залучення до вирішення до вирішення питання пор права, обов`язки та повноваження осіб, які за чинним законодавством наділені відповідними правами, обов`язками та повноваженнями, а також, перебрали на себе повноваження, які за власними їх рішеннями має виключно КСУ, виявилися 10.08.2018 року при отриманні постанови апеляційної інстанції, є істотними обставинами, які не були відомі заявнику до отримання постанови.

Заявник просить керуючись ЦПК України, переглянути рішення від 30.03.2018 року за нововиявленими обставинами із залученням до участі у справі Верховного Суду, питання про права, обов`язки та повноваження якого вирішуються у справі № 201/16085/17. Доказами наявності новоявлених обставин вважає наявні у справі судові рішення.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав, наполягав на її задоволенні. Зазначив, що у своїй заяві вказав достатні підстави для перегляду рішення за новоявленими обставинами, у зв`язку із чим відмовився обгрунтовувати заяву. Просив оголосити зниклими безвісно відсутніми заінтересованих осіб по справі, оскільки вони не з`являються у судові засідання та вважав неможливим розглядати його заяву без їх участі.

Верховний Суд надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами та надані докази, суд приходить до висновку про залишення її без задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2018 року відмовлено у задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту відсутності після набуття рішенням ЄСПЛ від 26.02.2015 року у справі «Заїченко проти України (№ 2)» статусу остаточного «правової визначеності» стосовно права заявника звертатись до Конституційного Суду України.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2018 року залишено без змін.

Нормою ст. 423 ЦПК України встановлено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII). В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, ECHR 2003-IX, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» № 32053/13). Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд. Здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Зі змісту заяви заявника та наданих у судовому засіданні пояснень вбачається, що вона не містить нововиявлених обставин передбачених ст. 423 ЦПК України.

Разом з цим, вказана заява фактично спрямована на ініціювання нового судового розгляду справи, у якій прийняті остаточні рішення та які набрали законної сили, що суперечить принципу правової визначеності.

Оскільки відсутні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, у задоволенні заяви відповідача слід відмовити.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 429 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 352-355, 423-429 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Конституційний Суд України та суддя Європейського суду з прав людини від України Юдківська Ганна про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 15 днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 05.08.2022 року.

Суддя В.В. Куцевол