ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1615/21
"04" серпня 2022 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Горденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
06.10.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції, Дніпропетровської області між ними зареєстровано шлюб.
Рішенням Петриківського районного суду у Дніпропетровській області шлюб розірвано.

Від спільного шлюбу вони мають п`ятьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діти після розірвання шлюбу мешкають з нею.

За час перебування в шлюбі з ОСОБА_2 ними придбано житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , та земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0008.

Під час розгляду справи про розірвання шлюбу жодних питань щодо поділу майна набутого ними з відповідачем спільно протягом перебування у шлюбі, не вирішувалося. Жодних договорів про поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності між ними не укладалося.

Зважаючи на те, що між ними не досягнуто згоди щодо поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, вона просить суд здійснити поділ спільного майна.

Беручи до, уваги інтереси малолітніх дітей, які проживають з позивачем, відповідно до вимог ст. 70 СК України, просить відступити від принципу рівності часток подружжя і виділити їй більшу частину із спільного майна, а саме 6/7 житлового будинку і земельної ділянки.

Таким чином позивач просить суд, здійснити поділ майна: житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянку площею 0,15 га кадастровий номер :03:003:0008, місце розташування: АДРЕСА_2 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 і визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/7 земельної ділянки площею 0,15 га кадастровий номер :03:003:0008, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд місце розташування: АДРЕСА_2 . Судові витрати по справі стягнути з відповідача.

10.10.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

31.05.2022 закрито підготовче провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позивач в підготовчому судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. В подальшому позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення судової повістки і довідки про тримання СМС повідомлень. Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано.

При таких обставинах суд визнав неявку представника відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1. ст.13 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

12.08.2005 сторонами укладено шлюб, що зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції, Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 12 серпня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 35 (а.с. 15).

09.09.2019 рішенням Петриківського районного суду у Дніпропетровській області шлюб між сторонами розірвано (а.с. 26).

Від спільного шлюбу сторони мають п`ятьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10-15).

Під час шлюбу, а саме 18.08.2014, сторони придбали житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,15 га кадастровий номер :03:003:0008, місце розташування: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу. Покупцем за договорами купівлі-продажу зазначений ОСОБА_2 (а.с. 6-9).

Так, згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Крім того, статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз`яснень наданих в п.п. 22 і 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Вирішуючи вимоги позивача про відступлення від принципу рівності часток подружжя і виділення їй більшу частину із спільного майна, а саме 6/7 житлового будинку і земельної ділянки виходячи з інтересів малолітніх дітей, які проживають з позивачем, суд виходить з наступного.

Згідно довідки виданої Петриківською селищною радою від 05.10.2021 в житловому будинку зареєстровані сторони та їх діти, всього сім осіб (а.с. 16).

Відповідно до норми ч. 3 ст. 70 СК України суд може відступити від принципу рівності часток подружжя за умови існування таких обставин: проживання разом із матір`ю (батьком) дитини (дітей), а також непрацездатних повнолітніх сина, дочки; розмір аліментів, які одержує дитина (діти), недостатні для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування.

Верховний Суд зауважив, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України)(справа N 570/685/19).

Відомостей про укладення сторонами шлюбного договору чи розподілу спільного майна добровільно, суду не надано. Місце проживання дітей в судовому порядку не визначалося.

Отже, суд встановив, що спірний житловий будинок і земельна ділянка були придбані подружжям у період перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю. Частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні. Проживання дітей з позивачем, з огляду на встановлені судом обставини та положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного будинку і земельної ділянки, позивачем не доведено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір на суму 908 грн, про що свідчать квитанція (а.с. 1). Вказані витрати позивача підлягають відшкодуванню відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )право власності на Ѕ (одна друга частина) частину житлового будинку А-1 глинобитний, обкладений цеглою, загальною площею 56,6 кв.м. та житловою площею 14,6 кв.м., В-1 погріб зі входом цегляний , З-1 вбиральні, № 1 свердловина, № 2-4 огорожа, розташовані за аресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )право власності на Ѕ (одна друга частина) частину земельної ділянки площею 0,15 га кадастровий номер :03:003:0008, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд місце розташування: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха