КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4003/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до пред`явлення позову,-

встановив:

У грудні 2021 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду з заявою про забезпечення доказів до пред`явлення позову.

Заява мотивована тим, що заявник має намір подати до суду позов про стягнення грошових коштів, однак йому не відомо хто саме на даний час є власником карткового рахунку НОМЕР_1 .

А тому просив суд про забезпечення доказів, шляхом витребування у Акціонерного товариства «СБЕРБАНК», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 25959784, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46, телефон +38, електронна адреса: , інформацію щодо власника карткового рахунку НОМЕР_1 , а саме, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 грудня 2021 року заяву повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції повертаючи його заяву про забезпечення доказів безпідставно застосував положення ч.4 ст.117 ЦПК України оскільки його заява відповідає вимогам ст.117 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2021 року заявник ОСОБА_1 , звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з заявою про забезпечення доказів до подання позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 грудня 2021 року заяву повернуто заявнику.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, суддя виходив з того, що заява не відповідає вимогам, передбачених п.п.2, 3, 4, 5, 6 ч.1 ст.117 ЦПК України.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Забезпечення доказів - процесуальна дія суду, яка вчиняється за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів.

Порядок звернення до суду із заявою про забезпечення доказів урегульовано статтями 116, 117 ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Частиною 2 ст.117 ЦПК України визначено, що заява підписується заявником або його представником. До заяви, яка подана представником заявника, має бути додано документ, що підтверджує його повноваження.

Положеннями ч.4 ст.117 ЦПК України передбачено, що суд встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без дотримання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позову зазначив в ній: повне своє ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), її місце проживання, поштовий індекс, номер і серію паспорта , ідентифікаційний код.

В заяві також заявником зазначено: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтовано необхідність забезпечення доказів, визначено спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази та вказано особу, у якої знаходяться докази.

Отже, перевіряючи відповідність поданої заяви вимогам ст.117 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам, передбачених п.п.2, 3, 4, 5, 6 ч.1 ст.117 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 грудня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник