КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3618/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Верланова С.М., Мельника Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Лабика Руслана Романовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" (далі - ТДВ «СК «Гардіан») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Зазначила, що 03.10.2019 близько 11 год. 00 хвилини водій ОСОБА_2 , рухаючись по автомобільній дорозі місцевого значення Ружин - Рогачі на відстані 3,300 км. від с. Заріччя Ружинського району Житомирської області в напрямку с. Топори Ружинського району Житомирської області на автобусі "Рута 25", д.р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який є її батьком. Від отриманих травм ОСОБА_3 помер в Ружинській ЦРЛ. У зв`язку із смертю ОСОБА_3 в результаті вищевказаної ДТП їй завдано моральної шкоди. Постановою слідчого СВ Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції Давидюк О.О., внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 від 03 жовтня 2018 року кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув велосипедист ОСОБА_3 , закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В даному випадку завдання шкоди не пов`язане з непереборною силою або умислом потерпілого, а тому вона має право на її відшкодування. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «РУТА 25», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Відповідно до положень ст.27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_3 має його дружина ОСОБА_4 та його доньки - вона, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . На день настання страхового випадку ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 1 січня 2019 року у розмірі 4 173 грн. Позивачка вважає, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи згідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 50 076,00 грн., а розмір частки, яка припадає на кожну особу, складає 10 015,20 грн. ОСОБА_1 просила стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на її користь 10 015,20 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 10 015,20 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що шкоду завдано внаслідок непрямого умислу самого потерпілого, оскільки матеріали справи не містять доказів, що потерпілий свідомо передбачав, бажав або свідомо допускав настання шкідливого для себе результату. Вважає також помилковим висновок суду про те, що відсутність у водія ОСОБА_2 технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки дії пішохода не відносяться ні до стихійного лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо), ні до соціальних явищ (війни, страйки, акти владних органів тощо), не є надзвичайними. Такі дії потерпілого є звичайною грубою необережністю. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає відповідальність без вини власника такого джерела підвищеної небезпеки, а оскільки його відповідальність була застрахована, то на страховика покладається обов`язок відшкодувати потерпілому завдану шкоду.

Представник ТДВ «СК «Гардіан» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що при вирішенні спору суд обґрунтовано врахував, що згідно змісту постанови слідчого від 29 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження, водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_3 шляхом застосування гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, що звільняє володільця джерела підвищеної небезпеки від зобов`язання з відшкодування завданої шкоди. Суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03 жовтня 2019 року на автодорозі Ружин - Рогачі на відстані 3 300 м від села Заріччя в напрямку від Ружинського району в селі Топори у правій смузі руху (по напрямку до села Топори) ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «РУТА-25», д.н.з НОМЕР_2 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 .

Того ж дня, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , від отриманих травм внаслідок ДТП ОСОБА_3 помер у Ружинській центральній районній лікарні, про що було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 03 жовтня 2019 року.

03 жовтня 2019 року слідчим СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості №0000239 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Постановою слідчого СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції Давидюк О.О. від 29 квітня 2020 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 від 03 жовтня 2018 року кримінальне провадження за фактом ДТП, внаслідок якої загинув велосипедист ОСОБА_3 , закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «РУТА-25», д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» відповідно до договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО1724645 та АО 1192407.

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою загиблого велосипедиста ОСОБА_3

20.02.2020 року представник ОСОБА_1 надіслав відповідачу ТДВ «СК «Гардіан» повідомлення про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 10015,20 грн. моральної шкоди.

17.08.2020 року ТДВ «СК «Гардіан» повідомило про про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстав відсутності вини водія забезпеченого транспортного засобу.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Гардіан» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частинами 2 та 5 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до п. 32.1. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, постановою слідчого СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції Давидюк О.О. від 29 квітня 2020 року, закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 від 03 жовтня 2018 року за фактом ДТП, внаслідок якої загинув велосипедист ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

При цьому відповідно до вказаної постанови досудовим розслідуванням встановлено, що згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу №3/1086 від 21 листопада 2019 року на момент ДТП гальмівна система автобуса «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться в технічно-працездатному стані; на момент ДТП рульове керування автобуса «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходилося в технічно-працездатному стані; на момент ДТП ходова частина автобуса «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходилась в технічно-працездатному стані; в процесі дослідження технічного стану автобуса «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події.

Згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи № 3/1087 від 21 листопада 2019 року зовнішнім оглядом автобуса «РУТА-25» визначена наявність слідів і пошкоджень ударно-динамічного характеру які сконцентровані в його передній лівій кутовій частині і виражені слідами тертя металу, розламу та тріщин полімерних матеріалів. При цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили, що утворили вищевказані сліди та пошкодження ударно-динамічного характеру був спрямований з переду на зад та під кутом зліва направо відносно повздовжньої вісі автомобіля. Сліди та пошкодження ударно-динамічного характеру мають єдиний механізм утворення, і виходячи з обставин пригоди, могли утворитися в процесі контакту наданого на дослідження автомобіля з велосипедом «Спутник». Первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою лівою кутовою частиною автобуса «Рута-25», д.н.з. НОМЕР_1 , (переднє ліве крило, передній бампер) з правою частиною велосипеда «Спутник» (права рукоятка рульової труби, переднє колесо); в момент первинного контакту кут між поздовжньою віссю автобуса «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , та поздовжньою віссю велосипеда «Спутник» визначається рівнем близько 39 ± 5°. З технічної точки зору місце наїзду автобуса «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , на велосипед «Спутник» в повздовжньому напрямі розташовані на деякій відстані перед утворенням плями бурого кольору (позначено на схемі №1), більш точніше вказати місце наїзду не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю характерної слідової інформації, на підставі якої можна надати категоричний висновок.

Відповідно до пункту 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

При цьому, відповідно до пунктів 6.7, 10.1, 11.3, 11.7, 11.14 ПДР України велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. Транспортні засоби, швидкість руху яких не повинна перевищувати 40 км/год. або які з технічних причин не можуть розвивати таку швидкість, повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується обгін, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом. Рух по проїзній частині на велосипедах, мопедах, гужових возах (санях) і вершникам дозволяється лише в один ряд по правій крайній смузі якомога правіше, за винятком випадків, коли виконується об`їзд.

Згідно висновку експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/1095 від 06 грудня 2019 року швидкість руху автомобіля «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , визначена за довжиною слідів гальмування складає не менше 58,2 км/год, в наведених дорожніх умовах (в усіх наведених варіантах), водій автомобіля «РУТА-25,» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 - не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_3 , шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Технічна можливість запобігти даній ДТП шляхом застосування маневру безпечного об`їзду пішохода з моменту виникнення небезпеки для руху водію автомобіля «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 у даному випадку не визначалась, по причині зазначеній в дослідницькій частині; у даній дорожній обстановці водієві автомобіля «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , необхідно було діяти відповідно до вимог пункту 12.3 ПДР України, зміст якого наведено в дослідницькій частині. З технічної точки зору в діях водія автомобіля «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , невідповідності дій технічним вимогам пункту 12.3 ПДР України не вбачається; у даній дорожній обстановці велосипедисту ОСОБА_3 необхідно було діяти відповідно до вимог пунктів 6.7, 10.1, 11.3, 11.7, 11.14 ПДР України, зміст яких наведено в дослідницькій частині. В наведеній дорожній обстановці, оцінка дій велосипедиста ОСОБА_3 не потребує спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки; з технічної точки зору, при заданих вихідних даних в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП - є рух велосипедиста ОСОБА_3 , в напрямку смуги руху автомобіля «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в момент знаходження останнього від місця наїзду на відстані недостатньої для зупинки автомобіля, з метою запобігання наїзду.

Також згідно висновку комплексно судово-медичної та транспортно - трасологічної експертизи №27-11/2-144 від 20 лютого 2020 року при зовнішньому огляді автобуса «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , сила деформації направлена спереду назад та під кутом зліва на право відносно повздовжньої вісі автомобіля; при зовнішньому огляді велосипеда «Спутник» сила деформації направлена ззаду наперед та під кутом справа наліво відносно повздовжньої вісі переднього колеса велосипеда; проаналізувавши покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , можливо дійти висновку, що вони не суперечать частині показів відносно зміни напрямку руху велосипедиста справа наліво відносно у автобуса.

Враховуючи характеристики та локалізацію виявлених на трупі тілесних ушкоджень слід рахувати, що в даному конкретному випадку було бокове, попутно-перехресне зіткнення між передньою лівою кутовою частиною автобуса «РУТА-25» з правою частиною велосипеда «Спутник» при умові знаходження ОСОБА_3 на місці водія даного велосипеду.

Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №121 від 03 жовтня 2019 року на момент огляду (03 жовтня 2019 року о 15 год 40 хв.) водій ОСОБА_2 перебував у тверезому стані.

Отже, проведеним у кримінальному провадженні досудовим розслідуванням невідповідностей в діях водія автобуса «РУТА-25», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимогам ПДР України, які б перебували у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням вказаної ДТП, не встановлено. Причинним зв`язком з виникненням даної ДТП є рух велосипедиста ОСОБА_3 в напрямку смуги руху автомобіля "РУТА-25", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в момент знаходження останнього від місця наїзду на відстані недостатньої для зупинки автомобіля, з метою запобігання наїзду (а.с. 16-20).

Тобто, матеріалами справи встановлено, що ДТП сталася внаслідок протиправних дій самого ОСОБА_3 що полягали в порушенні ним ПДР України. Саме ОСОБА_3 своїми діями створив небезпеку, яка унеможливила відвернення негативних наслідків, що підтверджується наявними у матеріалах справи результатами експертного дослідження. Відсутність у ОСОБА_2 технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з велосипедистом ОСОБА_3 не залежало від нього, що згідно положень ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виключає обов`язок страховика або МТСБУ відшкодувати завдану шкоду.

Встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Гардіан» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2020 року у справі №532/1374/18 (провадження №61-4281св19). При цьому відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що відсутність у водія ОСОБА_2 технічної можливості уникнути ДТП не є непереборною силою, оскільки за встановлених обставин, у даному випадку зіткнення автобуса з велосипедистом не залежало від ОСОБА_2 при усій обачливості його дій та/або поведінки, він не міг передбачити таку подію або відвернути її, що можна класифікувати як невідворотну за даних умов подію.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Лабика Руслана Романовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Верланов С.М.

Мельник Я.С.