Справа № 369/1516/22
Провадження № 6/369/116/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2022 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Штанько В.О.,
розглянувши подання старшого державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фельдман І.Д. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ»,
Старший державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фельдман І.Д. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що в провадженні державного виконавця знаходиться виконавче провадження № 62370772 на виконання виконавчого листа № 2-953/12 від 03.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» заборгованість за кредитним договором № 5387355 від 14.05.2007 року в загальному розмірі 13 510,86 доларів США, що еквівалентно 107 950,42 грн. До теперішнього часу боржником виконавчий документ у добровільному порядку не виконаний, заборгованість перед стягувачем не погашено, жодних заходів щодо погашення боргу боржником не вчинено, що свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду та дає підстави для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.03.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист по справі № 2-953/12, згідно якого суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» заборгованість за кредитним договором № 5387355 від 14.05.2007 року в загальному розмірі 13 510,86 доларів США, що еквівалентно 107 950,42 грн.
30.06.2017 року головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міщенко Л.М. винесено постанову ВП № 48885755 про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавчий лист № 2-953/12 від 03.03.2014 року).
19.06.2020 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прусаковим В.А. винесено постанову ВП № 62370772 про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа № 2-953/12 від 03.03.2014 року.
25.06.2020 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прусаковим В.А. винесено постанову ВП № 62370772 про арешт майна боржника.
12.01.2021 року старшим державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власюком Л.С. винесено постанову ВП № 62370772 про арешт коштів боржника.
12.01.2021 року старшим державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власюком Л.С. винесено постанову ВП № 62370772 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Згідно ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно ст. 441 ЦПК України Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Державний виконавець повинен довести факти умисного ухилення боржника від виконання, покладених на нього виконавчим документом, зобов`язань.
Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.
Однак, державним виконавцем не надано суду жодного доказу отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та інших постанов.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Громадянину України може бути відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо діють невиконані зобов`язання аж до виконання зобов`язань (ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України»).
Зважаючи на викладене, суд, вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, насамперед, повинен встановити факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду про стягнення заборгованості.
Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись доказами, на які виконавець повинен посилатись в поданні, а належні та допустимі докази ухилення боржника слід безпосередньо надавати суду.
Так, під ухиленням від виконання зобов`язань слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань.
Проте судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження та доказів про те, що боржник ухиляється від явки до виконавця, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, тому суд вважає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника необґрунтованим та передчасним і таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.
Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року по справі № 331/8536/17-ц.
Слід зазначити, що у поданні не наведено підстав, а також не надано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України з метою невиконання своїх зобов`язань.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні подання старшого державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фельдман І.Д. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текс ухвали суду не було вручене у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя Л.М. Ковальчук