Провадження №2/522/1593/22
03 травня 2022 року м.Одеса
Приморський районний суд м.Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання - Семешиної Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 06.12.2021 року звернулося до Приморського районного суду з позовом до ОСОБА_1 із вимогами про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 10.01.2019 року у розмірі 17 179,75 грн.
ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 10.01.2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 35 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.
Позивач АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка складає 17 179,75 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 17 179,75 грн., заборгованість за пенею та комісією 0 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства "Універсал Банк" вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Ухвалою суду від 17.12.2021 року провадження по даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 11.01.2022 року.
За відсутності доказів належного сповіщенні сторін, розгляд справи 11.01.2022 року був відкладений на 14.02.2022 року.
У судове засідання призначене на 14.02.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 17.03.2022 року.
У судове засідання призначене на 17.03.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 17.03.2022 року
Станом на 28.04.2022 року сторони були сповіщені про час та місце розгляду справи. У матеріалах справи наявна заява представника позивача, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзив і заяв по суті справи не подавав.
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п.6,7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м.Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення судового рішення 03.05.2022 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 10 січня 2019 року між акціонерним товариством "Універсал Банк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг "Monobank", згідно з умовами якого останній відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 із спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.
До позовної заяви Банк надав до суду: копію Анкети-заяви від 10.01.2019 року (а.с.9); розрахунок заборгованості за договором від 10.01.2019 року станом на 14.09.2021 року (а.с.7-8); копію витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в редакції від 25.09.2017 року (а.с.10-24); копію паспорта з копією довідки про отримання відповідачем ідентифікаційного номера (а.с.25-7); копію довіреності представника Банка, копію Банківської ліцензії №92 від 10.10.2011 року, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Банка, копію статуту Банка (перша, друга та остання сторінки) (28-32).
Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank", який підписано представником без зазначення ПІБ та посади, вбачається, що заборгованість відповідача станом на 14.09.2021 року становить 17 179,75 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 17 179,75 грн., заборгованість за пенею та комісією 0 грн.
При цьому, на підтвердження погодження умов договору з відповідачем АТ «Універсал Банк» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Витяг з тарифів за карткою «Monobank» та розрахунок заборгованості.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Між Банком та фізичною особою виникли правовідносини з кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України, Законом України "Про електрону комерцію", Законом України "Про електронний цифровий підпис".
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст.526 ч.1, ст.527 ч.1, ст.610 ч.1, ст.611 ч.1 ЦК України.
Предметом позову у справі, яка розглядається, є стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором.
Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг (п.2).
Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.
Також, в анкеті-заяві просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкрити в Банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його даних згідно з Договором. Також визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Крім того, підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: - його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Універсал Банк»).
Таким чином, підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг.
Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно п.п.2.2. п.2 Розділу І Умов обслуговування, договір, що укладається між Банком та клієнтом, містить елементи різних договорів.
Із змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що він містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно положень ст.1069 цього Кодексу, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно положень ст.1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.ст.3, 11, 12. Закону України «Про електронну комерцію».
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 10.01.2019 року звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг і підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 10.01.2019 року за проектом Monobank. Особливістю проекту Monobank є те, що він здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження паспорта та ІПН в мобільний додаток, видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється у точці видачі або спеціалістом Банка. Разом зі встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний ліміт. Мобільний додаток сервіс Банку, що дозволяє надавати банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку.
Також відповідач просить в Анкеті відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатках, відповідно до умов договору
Підписуючи Анкету-заяву відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію в Банку. Зі змісту Анкети-заяви вбачається, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку документи, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Зокрема, в Анкеті-заяві зазначено, що: «…6.Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (утому числі мій електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом 03F6ACC84D5B127A187A7F5BA172AE5F502EACD66FD1FFBE239B22F2828FE98CB1, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису…11.Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору….
Слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 23 березня 2020 року справа N 404/502/18).
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилався, зокрема, на витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та витяг з Тарифів за карткою Monobank, що додаються до позову.
Суд вбачає, що, підписавши 10/01.2019 року анкету-заяву, відповідач висловив згоду на отримання банківських послуг, а саме просив відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору.
Суд вважає що факт укладення між Банком та відповідачем договору про надання банківських послуг «Monobank» доведено.
Позивач у позовній заяві зазначав, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з можливістю його коригування.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилався, зокрема, на витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та витяг з Тарифів за карткою Monobank, що додаються до позову.
Умовами п.п.2.1. п. 2 Розділу І визначено, що Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору, в тому числі платіжної системи Master Card, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно правових актів Національного Банку України.
Згідно п. 3.1, 3.3 п. 3 Розділу ІІ Умов, для надання послуг Банк видає Клієнту Картку. Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки. Картка передається Клієнту особисто уповноваженим співробітником або доставляється рекомендованою поштою, кур`єрською службою за адресою, вказаною клієнтом в Анкеті-заяві, або іншим способом, що дозволяє однозначно встановити, що платіжна картка була отримана клієнтом.
Згідно п.п.5.1, 5.2 п. 5 Розділу ІІ Умов ліміт кредитування та строк дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому Договорі та відповідному Додатку до нього. Ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком виходячи з внутрішніх процедур Банку та зазначається Клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування.
Суд звертає увагу, що позивачем не долучено до матеріалів справи додаток до Договору із зазначенням розміру кредитного ліміту, який було встановлено відповідачу та на який міститься посилання в Анкеті-заяві.
Матеріали справи не містять належних підтверджень, що додані до позову Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджені рішенням правління банка протоколом №33 від 27.09.2017р. і з Тарифами обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, у зазначених розмірах і порядках нарахування, що містяться у доданих банком до позовної заяви документах.
У заяві позичальника від 10.01.2019 року розмір та порядок застосування неустойки (комісії) та процентна ставка, також будь-які інші істотні умови кредитування, не зазначені, а з розрахунку заборгованості вбачається, що банком взято для розрахунку заборгованості за відсотками процентну ставку 38,4 % чи 37,2 % (поточна ставка) та 76,8 % чи 74,4 % (прострочена ставка), без доведення про узгодження з відповідачем такого розміру процентів.
Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони погодили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій за обслуговування, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення будь-якого руху коштів по відкритому рахунку, який просив відкрити відповідач при підписанні анкети-заяви від 10/01.2019 року.
Матеріали справи містять лише розрахунок заборгованості за період із 20/03.2019 року по 14.09.2021 року, підписаний невідомою посадовою особою представником банку (а.с.7-8).
Нормами Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 № 75 встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час здійснення операційної діяльності в банках України.
У відповідності до розділу 4 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ від 18.06.03 № 254 (надалі «Положення 254») операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Розділом 5 Положення 254 передбачено, що банки обов`язково мають складати особові рахунки та виписки з них. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.
У п.5.6 Положення 254 підкреслюється, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Із змісту наведених норм вбачається, що рух операцій по особовому рахунку має підтверджуватись випискою по особовому рахунку, яка має містити визначений перелік обов`язкових реквізитів.
Такої виписки на підтвердження заборгованості позивачем суду не надано.
Отже, у матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі розмір сум в межах кредитного ліміту та термін протягом якого відповідач користувався вищезазначеними сумами.
Суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості наданий банком, оскільки він не є первинним документом бухгалтерського обліку, що вміщує записи про здійснені операції, розрахунок суми заборгованості є тільки набором арифметичних дій, не підтверджений жодним належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст.77-78 ЦПК України.
Окрім того, згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.01.2019 року станом на 14.09.2021 року дорівнює 17 179,75 грн., з яких - 17 179,75 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) без зазначення за який саме період виникла заборгованість; 0 грн. заборгованість за пенею та комісією (а.с.7-8). Не додано додатку щодо встановлення кредитного ліміту.
Отже, позивачем заборгованість за пенею та комісією за кредитним договором визначена у розмірі 0 грн., разом із тим, із розрахунку заборгованості, долученої АТ «Універсал Банк» до позовної заяви, вбачається, що відповідачу нараховувалися відсотки за кредитним договором від 10.01.2019 року, що відображено у графах розрахунку №№6,7,8, зокрема за поточною ставкою 38,4% та 37.2% та простроченою ставкою 76,8% та 74,4%..
При цьому, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості не зважаючи про відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, про що зазначалось вище, АТ "Універсал Банк" здійснювалось нарахування та списання відсотків не відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 38,4% та 37.2% (поточна ставка) та 76,8% та 74,4%. (прострочена ставка), за рахунок кредитних коштів та коштів внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості.
Таким чином, до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів позивач неправомірно нарахував ще й відсотки, хоча докази про погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Вказані відсотки та пеню банк самовільно нарахував відповідачу, що відображено у розрахунку заборгованості, додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту.
При цьому, обґрунтування наявності обставин позову-тобто зрозумілого розрахунку, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає недоведеність Банком належними та допустимими доказами обставин виникнення заборгованості за «наданим кредитом (тілом кредиту)» саме у розмірі 17 179,75 гривень, час виникнення.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).
У розумінні ст.ст.12 ч.3, 81 ч.ч.1,6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ч.2 ЦПК України).
Банк не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді якого саме встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а також того, що заборгованість за тілом кредиту станом на 14.09.2021 року становила саме 17 179,75 гривень.
Отже, суд вбачає, що обставини позову не знайшли свого належного підтвердження за розглядом справи, тому підстави для стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 17 179,75 грн., про що просить позивач, відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16, 203, 207, 509, 524, 525, 526, 530, 536, 549, 550-551, 610-612, 625-626, 629, 638, 639, 640, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України; суд -
У задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 03.05.2022 року.
Суддя: Домусчі Л.В.