Справа № 331/1060/22
Провадження № 2/331/1216/2022

УХВАЛА

11 травня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Антоненко М.В., перевіривши відповідність позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, вимогам статей 175, 177 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Перевіркою відповідності позову та доданих до нього документів вимогам статей 175 і 177 ЦПК України встановлено наступне.

В порушення вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 177 ЦПК України позивачем не сплачений судовий збір у розмірі 2250,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи разом з позовною заявою позивачем ОСОБА_1 долучено квитанцію № 34 від 14.04.2022 року про сплату судового збору. Однак при приєднанні квитанції у системі Документообігу суду «Д-3», виявилось, що квитанція про сплату судового збору відсутня.

Тому, 27.04.2022 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя звернувся до Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя з судовим запитом, щодо надання інформації про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за квитанцією № 34 від 14.04.2022 року про сплату суми судового збору в розмірі 2250, 00 грн. за подання позовної заяви.

28.04.2022 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя надійшла відповідь на запит суду, відповідно до якої зазначено, що кошти до державного бюджету по коду бюджетної класифікації 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)» у розмірі 2250,00 грн. відповідно до наданої копії квитанції від 14.04.2022 № 34 не надходили. Рахунок, зазначений в копії квитанції від 14.04.2022 № 34, не відповідає рахунку № UA0008509, відкритому за кодом 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)» на рівні ГУДКСУ в Запорізькій області.

Тому з урахуванням вищенаведеного, приходжу до переконання, що позивачем ОСОБА_1 не вірно сплачено судовий збір.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975 року).

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Недотримання позивачами приписів ст. 177 ЦПК України, згідно з ст. 185 ЦПК України, є підставою для залишення позову без руху.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу час для усунення недоліків, роз`яснивши, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: М.В. Антоненко