ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1864/22
Провадження № 2/210/1276/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 липня 2022 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, про встановлення факту невикористання житлових чеків на приватизацію державного житлового фонду, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, про встановлення факту невикористання житлових чеків на приватизацію державного житлового фонду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що Рішенням Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради №157 від 02 червня 2022 року їй відмовлено у приватизації кімнати №723 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 . Підстави для відмови у рішенні вказані наступні: при розгляді наданих документів встановлено, що документи про невикористання заявницею ОСОБА_1 для приватизації житла за період з липня 1995 року по вересень 1996 року відсутні. За таких обставин у позивача виникла необхідність встановити факт невикористання нею житлових чеків з липня 1995 року по вересень 1996 року. При цьому, встановлення даного факту необхідно позивачу для реалізації права на приватизацію житлового фонду. У зв`язку з чим, внаслідок незаконних дій відповідача, позивач обмежена в реалізації своїх законних житлових інтересів стосовно кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 , оскільки позбавлена можливості скористатися своїм правом, передбаченим Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Представник відповідача Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради 15 липня 2022 року надав заяву про розгляд справи за наявними в справі документами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до Ордеру на жиле приміщення №0015 від 31 березня 2000 року, виданого на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету КП МК «Криворіжсталь», ОСОБА_2 , як працівник вказаного підприємства, отримав право зайняття жилого приміщення з сім`єю з трьох чоловік, яке складається з 1 кімнати, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 02 жовтня 1998 року, актовий запис №408 (а.с.8).

Згідно Довідки №2584 від 04 травня 2022 року, виданої адміністратором відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 в період з 24 липня 1992 року по 07 липня 1995 року (а.с.12).

Згідно Довідки №2691 від 11 травня 2022 року, виданої адміністратором відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 в період з 10 вересня 1996 року по 09 січня 1998 року (а.с.13).

Згідно Довідки №1734 від 22 квітня 2022 року, виданої головним спеціалістом відділу з питань обліку, розподілу та приватизації житлового фонду, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 в період з 16 січня 1998 року по 23 грудня 1998 року (а.с.15).

Згідно Довідки №4787 від 11 квітня 2022 року, виданої спеціалістом відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 , в період з 26 січня 1999 року по 07 квітня 2000 року (а.с.16).

Відповідно до довідки Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради ОСОБА_1 , 1974 року народження не приймала участь в приватизації житла за адресою: АДРЕСА_6 , у період часу з 26 січня 1999 року по 07 квітня 2000 року (а.с.17).

Згідно довідки, наданої Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_1 , 1974 року народження, не приймала участі у приватизації житлових приміщень, які належать комунальній власності міста, розташованих на території Саксаганського району в період з 21 вересня 2011 року по 23 лютого 2022 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 24 травня 2022 року позивач не має у власності нерухоме майно (а.с.19).

21 лютого 2022 року між позивачкою та Виконавчим комітетом Металургійної районної у місті Кривому Розі ради було укладено Договір найму житла, відповідно до якого в її користуванні перебуває кімната АДРЕСА_7 , яку ОСОБА_1 має намір приватизувати (а.с.20-21).

Відповідно до Витягу з Рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради №157 від 02 червня 2022 року про матеріали з житлових питань, при розгляді наданих документів встановлено, що документи про невикористання заявником житлових чеків для приватизації житла за період з липня 1995 року по вересень 1996 року відсутні. Тому, виконком районної у місті ради вирішив відмовити в передачі кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 в приватну власність ОСОБА_1 , 1974 року народження (а.с.11).

Вважаючи своє право на житло порушеним, позивач звернулась до суду та просить встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_1 не використовувала житлові чеки для приватизації кімнати №723 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 .

Таким чином, між фізичними особами (суб`єктами приватного права) та виконавчими органами органу місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень як суб`єктом публічного права), що представляє та реалізує свої повноваження власника майна державного житлового фонду, виник житловий приватноправовий спір, пов`язаний із реалізацією житлових прав громадян, зокрема прав на володіння, користування, розпорядження жилим приміщенням, його приватизацію, цивільних прав, порушення котрих пов`язане із позбавленням їх володільців можливості здійснити (реалізувати) свої права повністю чи частково.

При вирішенні зазначеного спору суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У ч.3 ст.9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

За своєю правовою природою приватизація житла є правочином, за яким особа безоплатно, у межах норм, встановлених законом, набуває у власність житлове приміщення, яке перебуває у його правомірному користуванні. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду (ВП ВС) від 20 червня 2018 року у справі №200/18858/16-ц провадження №14-165цс18.

Відповідно до ст.1, ч.1 ст.5, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п. 13 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року за №396 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно із п. 17 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. П.18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Згідно ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п.2 ст.2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що спірна кімната розташована в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації у розумінні ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з п.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст.5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.

Відтак, на переконання суду, відмова органу приватизації користувачу житлового приміщення у приватизації займаної нею кімнатою є безпідставною та незаконною та порушує право позивача на житло.

Водночас, рішення виконкому Металургійної районної у місті ради від 02 червня 2022 року за №157, перешкоджає реалізації житлових прав позивача (зокрема, її право на приватизацію житла), порушує її суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси є незаконним/протиправним.

Як про те роз`яснено в п.3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС, ГПК, КПК або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, №396 від 16 грудня 2009 року, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. При цьому, згідно п.20 Положення, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до положень статей 4 та 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 2013 року №2482-ХІІ житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Громадяни, що мають житло на праві власності, можуть використовувати одержані житлові чеки для придбання частки майна державних підприємств, земельного фонду. Таким же чином можуть використовувати житлові чеки громадяни, які отримали їх в порядку компенсації за приватизовану квартиру (будинок). Якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Згідно з Постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 1993 року №305 «Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків» останні підлягають випуску у вигляді приватизаційних депозитних рахунків, порядок відкриття яких та здійснення з них платежів регулювалось Положенням «Про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків і здійснення з них платежів», затвердженим наказом Національного банку України від 15 березня 1993 року №30, яке втратило чинність з моменту введення в дію постанови Правління Національного банку України від 27 квітня 2000 року №179 «Про затвердження Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів».

Відповідно до вказаної постанови житлові чеки - це приватизаційні папери, які засвідчують право власника на безоплатне одержання в процесі приватизації частки державного житлового фонду. З метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян.

У процесі приватизації громадянами займаного житла відбувається списання коштів з їх приватизаційних депозитних рахунків на підставі приватизаційного платіжного доручення, яке підтверджує, що громадяни України або особа, яка має на це повноваження, доручає установі банку здійснити переказ належної суми зі свого депозитного рахунку на позабалансовий рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації.

Таким чином, дослідивши структуру позову, сформований позивачем у залежності від кваліфікації правовідносин (визначення матеріального та процесуального закону, які повинні застосовуватися) предмет доказування, зміст/предмет позову, визначений указівкою позивачів на спосіб судового захисту, суд уважає, що обраний позивачами спосіб захисту своїх прав не суперечить положенням ст.16 ЦК України та є «ефективним» у розумінні ст.13 Конвенції, оскільки забезпечує поновлення порушеного права і одержання особами бажаного результату.

Окрім того, суд звертає увагу, що незаконним рішенням та діями відповідача, позивача було позбавлено права на приватизацію в порушення вимог та положень ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні зі ст.1 Першого протоколу.

Відповідно до Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст.18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Набуття квартири у приватну власність пов`язане із майновим правом у контексті тлумачення Європейським Судом з прав людини ст.1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини поняття майно, оскільки існує у вигляді вимог, стосовно яких позивач наводить доводи, що він має принаймні законні сподівання (котрі ґрунтуються на законодавчих нормах) на набуття права володіння, користування, розпорядження. Такі сподівання виникли у позивачів з моменту надання їм житла в користування та його виключення із числа службового.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту, про те, що ОСОБА_1 не використовувала житлові чеки для приватизації кімнати №723 у гуртожитку в корпусі АДРЕСА_1 за період з липня 1995 року по вересень 1996 року, необхідно останній для реалізації її права передбаченого ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

У відповідності з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», №5 від 31 березня 1995 року, наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Таким чином, у зв`язку з наведеним позовна заява підлягає задоволенню.

До звернення до суду про визнання юридичного факту, заявником були проведені всі можливі дії щодо поновлення свого права на приватизацію житла, але діючим законодавством не визначено іншого порядку їх встановлення, окрім судового провадження.

Факти, які піддягають встановленню /а саме, наявність у заявника житлових чеків та його постійного проживання без реєстрації/, мають юридичний характер, тобто відповідно до закону викликають юридичні наслідки: виникнення майнового права на приватизацію державного житла.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 3, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.1-13, 76-81, 83, 89, 223, 293, 315, 316, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, про встановлення факту невикористання житлових чеків на приватизацію державного житлового фонду - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не використовувала житлові чеки для приватизації житла, а саме кімнати АДРЕСА_7 за період з липня 1995 року по вересень 1996 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з пп.15.5 п.15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 18 липня 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_8 );

- відповідач: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради (50000, м. Кривий Ріг, просп. Миру, 42).

Суддя: Н. Ю. Вікторович