Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2022 Справа №607/1662/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

представників третіх осіб Мелих О.Р , Лишак С.І.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, служба у справах дітей Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про відібрання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 у січні 2021 року звернулась із позовом до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, служба у справах дітей Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про відібрання дитини, у якому просить відібрати малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_5 та повернути її за попереднім місцем проживання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем у якому народився малолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу, позивач залишилась проживати із сином у своїй квартирі по АДРЕСА_1 за домовленістю із відповідачем у якій створені усі умови для проживання дитини. Позивач позитивно характеризується за місцем свого проживання та за місцем праці, має дохід, який надає їй можливість утримувати дитину, ознак психічного захворювання не має, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, нею створені усі належні умови для проживання дитини. Зазначила, що її син на даний час є малолітнім та потребує постійного материнського догляду. Позивач, як матір дитини дбає про матеріальне забезпечення дитини, працює підприємцем, турбується про духовний та інтелектуальний розвиток дитини, її син завжди був прихильним до неї. 22.03.2019 року, відповідач не пояснивши причину своїх дій, без її згоди, забрав малолітнього ОСОБА_9 та не повертає його по даний час. Відповідач не допускає позивача до приміщення де перебуває її син, тому вона позбавлена можливості пересвідчитись у належних умовах його проживання та стані здоров`я. Така поведінка відповідача завдає душевних страждань не лише позивачу, але й малолітньому сину, адже вона із сином до моменту розлучення із ним перебували у теплих відносинах, син прихильно ставився до позивача та виявляв свою любов. Вважає, що подальше перебування сина разом із ОСОБА_5 становить загрозу для нормального фізичного та психологічного здоров`я. Відповідач, без згоди позивача забрав малолітнього ОСОБА_10 із дошкільного закладу «Затишок» та приховує його від матері ОСОБА_1 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12.11.2020 року, яке набрало законної сили, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_9 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 не повертає малолітнього ОСОБА_10 позивачу та продовжує його переховувати від неї. Так, 15.01.2021 року ОСОБА_1 прибула за місцем тимчасового проживання неповнолітнього з метою виконання судового рішення, однак їй не відкрили вхідних дверей та було викликано працівників поліції. Відповідачу ОСОБА_5 достеменно відомо про зазначене судове рішення, оскільки він був присутній у судових інстанціях при його перегляді та оскаржує його на даний час. Відповідач відмовляється виконувати зазначене судове рішення про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. Підставою для відібрання дитини позивач покликається на вимоги ст..162 СК України.

Відповідачем ОСОБА_5 подано відзив на позов, у якому він позовні вимоги позивача не визнав та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення. Зокрема, зазначив, що у позивача відсутні законні підстави для звернення із позовом про відібрання дитини, оскільки статті 162 СК України на яку покликається позивач відсутнє рішення суду, яким встановлювалось місце проживання малолітнього ОСОБА_9 з матір`ю ОСОБА_1 . Відповідно до судової практики, якщо місце проживання дитини не було попередньо визначено органом опіки і піклування або судом, ВС визнає вимоги про відібрання дитини на підставі ст..162 СК України, такими, що заявлені передчасно. Неповнолітній ОСОБА_9 проживає із батьком ОСОБА_5 на законній підставі. ОСОБА_9 не був викраденим, дитина проживає із батьком по АДРЕСА_2 з 22.09.2019 року, що підтверджується довідкою від 27.10.2021 року №444. Перед тим, як забрати ОСОБА_10 із дитячого садочку, відповідач поставив до відома позивача про це, а тому відсутній елемент самочинності та відсутності згода матері. ОСОБА_5 забрав ОСОБА_10 із садочку за місцем свого проживання через незадовільний стан здоров`я дитини. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_10 проживав із матір`ю з понеділка по п`ятницю, а з п`ятниці по понеділок відповідач забирав дитину із дошкільного закладу та привозив його щопонеділка. ОСОБА_10 повідомляв батька про те, що мати постійно з ним сварилась, вживала нецензурні слова, а за місцем її проживання відбувались святкування та які приходили люди, які вживали алкоголь та курили. З цього приводу, відповідач робив зауваження щодо поведінки ОСОБА_1 , а також того, що син перебував у незадовільних санітарно-гігієнічних умовах, ходив у брудній одежі та взутті на декілька розмірів більшому від потрібного. На ці зауваження, позивач реагувала агресивно, погрожувала, що не буде надавати дозвіл на побачення із сином, при цьому перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та вживала нецензурну лексику. 22.03.2019 року відповідач приїхавши у дитячий садок виявив, що у дитини була підвищена температура тіла, червоні щоки та боліло горло, у зв`язку із чим він забрав сина за місцем свого проживання. Звернувшись у медичний заклад, у дитини встановили простудне захворювання, дерматит та наявність гельмінтів. З того часу, вин залишився проживати разом із батьком, пройшов курс лікування та на даний час стан його здоров`я задовільний. З моменту проживання дитини, ОСОБА_1 було відомо місце її проживання, однак із даним позовом остання звернулась лише у 2021 році. ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання. Також зазначив, що підставою для відібрання дитини, є виникнення небезпечної для дитини обстановки: її життя та здоров`я, а також моральне виховання. У місці проживання ОСОБА_10 на даний час є окрема житлова кімната, яка обладнання меблями, наявне місце для сну, зберігання особистих речей, іграшок біля будинку, створено усі належні та необхідні умови для проживання дитини. Висновком психолога щодо результатів бесіди з малолітнім ОСОБА_9 встановлено, що дитина відповідно до її вікових особливостей та нормативних даних усвідомлює свої власні потреби та інтереси при висловленні власної думки. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одним з основних прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Тому, порівнюючи вагомість тих обставин, на які, як на підставу позову для відібрання дітей посилається ОСОБА_1 та вагомість психологічного аспекту відібрання, враховуючи особу та поведінку ОСОБА_5 , а також враховуючи, що відібрання дитини може бути лише, як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя і здоров`я дитини у інший спосіб, в даних конкретних обставинах не вбачається підстав для відібрання дитини, таке відібрання не відповідатиме інтересам ОСОБА_10 . Тому, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Також, просить врахувати експертний висновок про стан психосоціального розвитку ОСОБА_10 та особливостей його психоемоційного ставлення до батьків і внутрішньо сімейних взаємин, складений 21.05.2019 року у якому констатовано відповідність психічних процесів віковій нормі та високий рівень соціальної адекватності його поведінки,простежується найтісніший позитивний психоемоційний зв`язок з батьком ОСОБА_11 до якого він першочергово звертається за допомогою у різних складних життєвих обставинах або щоб розділити хвилини межової радості. Хлопчик біологічну матір кличе ОСОБА_12 і відмовляється називати матір`ю, а також у жодній із психодіагностичних методик не разу самостійно не згадав її та її родичів у позитивному чи негативному значенні. ОСОБА_13 виразився про небажання жити із біологічною матір`ю ОСОБА_1 , у свідомості хлопчика саме ОСОБА_11 постає батьком, який добросовісно виконує усі притаманні цій соціальній ролі обов`язки.

Представником позивача - адвокатом Степановою О.В. подано відповідь на відзив, у якому зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/10896/19, яке набрало законної сили визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_9 разом із матір`ю. Також зазначила, що місце реєстрації неповнолітнього ОСОБА_10 визначено із позивачем, а саме у АДРЕСА_1 , тобто встановлено у силу закону. Відповідачем самовільно, без згоди матері змінено місце проживання малолітнього ОСОБА_10 . Позивач не погоджувалась на зміну місця проживання дитини разом із батьком. Відповідач не попереджав позивача про те, що має намір взяти сина на вихідні дні до себе та залишив його проживати за своїм місцем проживання, без згоди матері. Про те, що ОСОБА_10 забрав батько дитини, позивачу стало відомо від працівників дошкільного закладу. Після того, як відповідач самовільно змінив місце проживання ОСОБА_10 , позивачу не було відомо місце його перебування, що спричиняло їй душевний біль та страх за добробут сина. Відповідач не повідомляв позивача де вони із сином перебувають. Відповідач часто змінював місце перебування дитини. Позивач неодноразово разом із своїм батьком їздила по вулицях села Струсів та відшукувала місце перебування сина. Під час однієї поїздки, вікна у машині були відчинені та на одній із вулиць вона почула голос свого сина, який покликав її. В цей момент вийшов відповідач та почав наносити удари батькові позивача. У той день, позивач не змогла забрати свого сина додому, оскільки внаслідок отриманих від відповідача тілесних ушкоджень перебувала на стаціонарному лікуванні. Відповідач почав здійснювати психологічне насильство над сином, перешкоджаючи позивачу брати участь у житті сина, здійснюючи відчуження позивача, як матері. Відчуження одного з батьків, це дія того з батьків з ким проживає дитина, яка змушує дитину без будь-якої правомірної причини відмовитись від контактів із другим з батьків, якого вона до цього любила. Як позивач дізналась із матеріалів справи, а саме висновку психолога від 21.02.2019 року, відповідач почав формувати у хлопчика негативне ставлення до позивача, сформував образ «злої Насті», переконав його, що мати палить та вживає алкогольні напої. Однак, як вбачається із даного висновку, найбільш ймовірно, що ці спогади є результатом негативних настановлень чи зосередження дитячої уваги на цих аспектах з боку батька чи його родичів. Крім цього, як вбачається із цього висновку, ОСОБА_10 намагається демонструвати емоційну відчуженість до позивача та її родичів, однак, як зазначає психолог, хлопчик стереотипно, здебільшого під дією зовнішніх настанов приписує негативні ознаки. Така поведінка відповідача завдає душевних страждань не лише позивачу, але й малолітньому ОСОБА_10 , оскільки позивач із сином до розлучення із відповідачем перебували у теплих відносинах, син прихильно ставився до неї, постійно виявляв любов. Також просить суд критично оцінити висновок психолога, який долучено відповідачем до відзиву на позов, оскільки він не є судовим експертом, а при наданні такого висновку не здійснювалась бесіда із позивачем, як матір`ю ОСОБА_10 . Враховуючи наведені обставини, просить позов задоволити.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, служба у справах дітей Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області письмових пояснень щодо позову не подавали.

Ухвалою судді Грицака Р.М. від 10.02.2021 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено здійснювати її розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 23.03.2021 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями дану справу прийнято до розгляду суддею Грицай К.М.

Ухвалою суду від 24.06.2021 року у даній справі зупинено провадження до вирішення ВС цивільної справи №607/10896/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою суду від 24.09.2021 року провадження у даній справі поновлено.

Ухвалою судді від 08.11.2021 року у зв`язку із повторним автоматизованим розподілом даної справи, дану справу прийнято до провадження суддею Ромазан В.В.

11.03.2022 року у даній справі закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

Позивач та її представники адвокати Степанова О.В., Скиба В.М., Антюк І.П. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві, а також у відповіді на відзив та просять суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Сампара Н.М. позовних вимог не визнали, вважають їх безпідставними та необгрутованими, у задоволенні позову просять відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Мелих О.Р. підтримала висновок органу опіки і піклування щодо доцільності відібрання малолітньої дитини ОСОБА_9 від батька ОСОБА_5 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Лишак О.І. суду пояснила, що обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_9 проводилось за заявою відповідача. Також зазначила, що позивач неодноразово у 2021 році приїзджала на побачення згідно встановленого ними графіку із своїм сином, однак такі побачення не відбувались, оскільки двері будинку ніхто не відкривав, про що було складено відповідні довідки.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

З 17 жовтня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23.11.2017 року розірвано.

У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_9 .

Після розірвання шлюбу, у відповідності до вимог ч.1 ст.160 СК України, за взаємною згодою батьків - сторін у справі, малолітній син ОСОБА_10 залишився проживати разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , де був зареєстрований у встановленому законом порядку разом із позивачем у справі та залишається зареєстрований в даний час.

За час проживання із матір`ю, малолітній син ОСОБА_10 відвідував дошкільний навчальний заклад «Затишок».

Із пояснення сторін у справі з`ясовано, що 22.03.2019 року, відповідач ОСОБА_5 забрав малолітнього сина ОСОБА_10 із зазначеного дошкільного закладу « ОСОБА_14 » та перевіз його за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 де він проживає на даний час.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року у справі №607/10896/19, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане судове рішення залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2022 року.

Судом також з`ясовано, що між батьками малолітнього ОСОБА_10 - сторонами у справі існують неприязні відносини, у тому числі щодо визначення його місця проживання.

Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 27.10.2021 року №444, ОСОБА_9 проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 з 2019 року.

ОСОБА_1 15.01.2021 року зверталась із заявою до начальника Теребовлянського відділу поліції щодо невиконання відповідачем рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.11.2020 року та відмови його повернути сина ОСОБА_10 за місцем проживання матері.

Відповідач ОСОБА_5 відмовляється виконувати зазначене судове рішення від 12.11.2020 року, яким визначено місце проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю.

Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Микулинецької селищної ради щодо участі матері ОСОБА_1 у вихованні вина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 05.08.2021 року №183, встановлено матері ОСОБА_1 час для особистих побачень для спілкування із сином ОСОБА_9 , а саме: - щовівторка та щочетверга з 15.00 до 20.00 год.; - кожної першої суботи і неділі, кожної третьої суботи і неділі щомісяця з 10.00 год. до 20.00 год.; кожного року в день народження дитини з 10.00 год. до 14.00 год.; - половину тривалості шкільних канікул поспіль протягом навчального року; - протягом усього червня щороку; - 01 січня, 07 січня, 08 березня, 28 червня щороку з 12.00 год. до 16 год.

Згідно довідок складених працівниками служби у справах дітей Микулинецької селищної ради від 12.08.2021 року, 17.08.2021 року, 26.08.2021 року, 31.08.2021 року, 02.09.2021 року, 09.09.2021 року, 07.09.2021 року, 14.09.2021 року у зазначені дні зустрічей матері ОСОБА_1 із своїм малолітнім сином ОСОБА_10 за місцем проживання батька ОСОБА_5 згідно визначеного органом опіки та піклування графіку не відбувались, оскільки відповідач ОСОБА_5 не погоджується із зазначеним графіком та здійснює його оскарження у судовому порядку, матері дитини для побачень не було надано, а житловий будинок під час приїзду матері був зачинений. При спробі ОСОБА_1 додзвонитись то відповідача, дзвінки скасовувались. Не відбулась така зустріч й на день народження сина ОСОБА_10 -14.09.2021 року.

Як вбачається із характеристики від 27.10.2021 року №94, виданої Микулинецькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_5 проживає та зареєстрований в с.Струсів Тернопільського району Тернопільської області та характеризується добре, дотримується усіх норм і правил поведінки, поважає права своїх сусідів, конфліктних ситуацій із сусідами та жителями села зафіксовано не було, до адміністративної відповідальності виконкомом селищної ради не притягувався.

ОСОБА_9 , 14.09.2021 року навчається в Струсівському обласному мистецькому ліцеї, що підтверджено довідкою №45 від 16.11.2021 року.

Як вбачається із характеристики учня Струсівського обласного мистецького ліцею ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина.

Згідно довідки, виданої КНП «Теребовлянський регіональний центр первинної медичко-санітарної допомоги» Теребовлянської міської ради від 24.023.2021 року №68, із пояснень сімейного лікаря, з моменту подання декларації огляд в амбулаторії та на дому дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проводився в присутності батька ОСОБА_16 . ОСОБА_17 до сімейного лікаря за інформацією про стан здоров`я дитини ОСОБА_9 не зверталася.

Як слідує із акту обстеження матеріально побутових умов від 03 травня 2019 року, складеного працівниками Струсівської сільської ради, при проведенні обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено, що за вказаною адресою у будинку були присутні: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , дружина ОСОБА_5 , яка називала себе ОСОБА_19 . В результаті обстеження комісією зроблено висновок, що у неповнолітньої дитини ОСОБА_9 є все необхідне для подальшого розвитку та росту. Дитина забезпечена всім необхідним, іграшками, одягом, засобами особистої гігієни. У будинку неповнолітня дитина має власну кімнату, обладнану усім необхідним для дитини. На думку комісії, життю та здоров`ю дитини нічого не загрожує, дитина перебуває у безпеці, оточена любов`ю та увагою.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25.01.2022 року, складеного працівниками служби у справах дітей Микулинецької селищної ради та старостою Струсівського старостинського округу, за адресою в АДРЕСА_2 проживають: ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - проживає без реєстрації, ОСОБА_21 - проживає без реєстрації. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, умебльована, наявні іграшки та розвиваючі ігри, дитина забезпечення одягом та взуттям. Стосунки у сім`ї добрі, щирі, доброзичливі. ОСОБА_5 повідомив, що проти відібрання дитини, у зв`язку із тим, що дитина із чотирьох років проживає із ним, оскільки син має друзів, відвідує школу, для дитини буде стрес.

Як вбачається із довідки про проведену бесіду з малолітнім ОСОБА_9 в присутності батька ОСОБА_5 від 25.01.2022 року, складеної головним спеціалістом служби у справах дітей Микулинецької селищної ради Гурмак О.З. «…зі слів ОСОБА_22 стало відомо, що він навчається в першому класі, отримав грамоту за навчання. На запитання: «Хто допомагає з уроками?», відповів - «татусьо і мамуся перевіряє домашнє завдання». ОСОБА_10 повідомив, що має друзів... На запитання: «Яких пам`ятає родичів?», відповів, що у нього є бабуся ОСОБА_19 та дідусь ОСОБА_23 , а також сестра татуся, ОСОБА_24 , ОСОБА_25 . Зі слів ОСОБА_10 стало відомо, що він пам`ятає маму ОСОБА_12 , також сказав, що мама його била, пила та кричала на нього…».

Як вбачається із заключної частини експертний висновку про стан психосоціального розвитку ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та особливості його психоемоційного ставлення до батьків і внутрісімейних взаємин, складений 21 травня 2019 року кандидатом психологічних наук, доцентом, доцентом кафедри психології та соціальної роботи Тернопільського національного економічного університету ОСОБА_26 , у ОСОБА_10 склалися дружньо-довірливі та емоційно сприятливі взаємини із членами його нинішньої сім`ї, до якої він відносить батька ОСОБА_11 , маму ОСОБА_19 (цивільну дружину батька) та бабусю ОСОБА_19 (батькову матір). У цьому середовищі ОСОБА_10 не зазнає навіть прихованої агресії чи надмірного авторитаризму щодо себе. В сім`ї відсутня ворожість чи жорстка конкуренція між членами сім`ї, а відтак вона є доволі благополучною. Воднораз, у ній дещо понижені соціальні зв`язки та недостатньо насичені емоційні взаємини. Тому хлопчик інколи відчуває себе на периферії сімейних взаємин. Однак, це компенсується взаєминами дошкільника із своїми ровесниками під час занять у футбольній секції. У ОСОБА_10 простежується найтісніший позитивний психоемоційний зв`язок з його батьком ОСОБА_27 , до якого він першочергово звертається за допомогою у різних складних життєвих обставинах або щоб розділити хвилини межової радості. Водночас доволі високий рівень прийняття-визнання з боку хлопчика має ОСОБА_19 (цивільна дружина батька), котру він називає мамою. З одного боку, хлопчик беззаперечно проявляє до неї шанобливе ставлення, допомагає їй, отримує від неї подарунки та дарує їй власноруч виготовлені презенти у відповідь. Однак, з іншого боку, за (результатами психодіагностичних методик, ОСОБА_10 приймає ОСОБА_19 як свою «нову маму» здебільшого на формалізованому та раціонально-логічному рівнях, і меншим чином на емоційно-особистісному. ОСОБА_10 проявляє амбівалентне ставлення та намагається демонструвати емоційне відчуження до частини родичів, а саме до своєї біологічної матері ОСОБА_28 .. ОСОБА_13 кличе її ОСОБА_12 і відмовляється називати мамою, а також у жодній із психодіагностичних методик ОСОБА_10 ні разу самостійно не згадав ОСОБА_1 та її родичів у позитивному чи негативному значенні. Дволі показовим є той факт, що дошкільник у досить розлогій ієрархії емоційно близьких для нього людей чи істот/тварин (тато ОСОБА_11 і його цивільна дружина ОСОБА_19 , бабуся ОСОБА_19 , татів зведений брат ОСОБА_29 , тітка ОСОБА_30 , дядько ОСОБА_31 , сестра ОСОБА_24 , собачка ОСОБА_32 ) жодного разу не вказав на свою біологічну матір чи її родичів. Більше того, на пряму пропозицію психолога домалювати на рисунку його сім`ї маму ОСОБА_12 , ОСОБА_10 відмовився це зробити. У суб`єктивній реальності ОСОБА_10 узагальнений образ ОСОБА_1 має здебільшого негативне емоційне забарвлення. Однак, попри декларативні заяви хлопчика про небажання жити із біологічною матір`ю, ОСОБА_10 вважає, що вона любить його. Водночас у свідомості хлопчика саме ОСОБА_5 постає батьком, який добросовісно виконує усі притаманні цій соціальній ролі обов`язки.

Як вбачається із висновку органу опіки і піклування щодо доцільності відібрання малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , «…мати дитини ОСОБА_1 на засіданні комісії повідомила, що батько дитини не виконує рішення Тернопільського міськрайонного суду про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_22 разом із матір`ю ОСОБА_1 .. ОСОБА_5 постійно чинить перешкоди щодо її участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. За період проживання малолітнього ОСОБА_10 разом із батьком, їй вдалось лише три рази на декілька хвилин побачити сина. Батько дитини ОСОБА_33 оскаржує рішення виконавчого комітету Микулинецької селищної ради щодо участі матері ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_9 . Також, ОСОБА_1 повідомила, що є приватним підприємцем і має самостійний дохід. Мати дитини зазначила, що має власне житло на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 в якому створені всі необхідні умови для проживання, навчання та розвитку малолітнього ОСОБА_10 , що підтверджено актом обстеження умов проживання від 18.10.2022 року…Батько дитини, ОСОБА_5 на засіданні комісії повідомив, що малолітній ОСОБА_10 бажає проживати разом із ним в с.Струсів Теребовлянського району. Відповідно до інформації служби у справах дітей Микулинецької селищної ради від 18.01.2022 року №45, провести бесіду з малолітнім ОСОБА_10 не виявилось можливим, оскільки на момент перевірки було зачинено…З малолітнім ОСОБА_10 в телефонному режимі по відеозв`язку проведено бесіду, під час якої з`ясовано, що він проживає разом із батьком і надалі бажає проживати разом із татом ОСОБА_11 , з мамою ОСОБА_12 він не хоче проживати, бо вона його б`є.». Враховуючи постанову апеляційного суду Тернопільської області від 10.01.2022 року, беручи до уваги пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки і піклування рекомендує відібрати малолітню дитину ОСОБА_9 від батька ОСОБА_5 ..

Відповідно до висновку психолога щодо результатів бесіди з малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складні стосунки, які мають місце між батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вірогідно, що можуть впливати на психоемоційний стан ОСОБА_10 . Згідно вікових особливостей дитини молодшого шкільного віку в цей період відбувається подальша диференціація емоційної вразливості, чутливості, яка виявляється у тому, як вона реагує на людину, оцінка якої має певне значення для неї і почуття прив`язаності до дорослого має місце за умови, що дорослий є поруч і є авторитетною, значимою особою.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У відповідності до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 4 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Частини 1, 2 ст.155 СК України вказують, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

У відповідності із ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною першою статті 162 СК України визначено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими.

У своїй постанові від 10.01.2022 року у справі №607/10896/19 Тернопільський апеляційний суд здійснюючи розгляд апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12.11.2020 року, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_10 разом із матір`ю ОСОБА_1 , зазначив «…жодних обставин, які б перешкоджали ОСОБА_5 повернути 25.03.2019 року ОСОБА_10 матері за місцем його проживання не було… ОСОБА_27 22 березня 2019 року змінено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_10 , всупереч порядку, визначеному ч.1 ст.161 СК України…Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені відповідачем ОСОБА_27 обставини щодо аморального способу життя та неналежного виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків відносно малолітнього вина ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження… Надаючи оцінку думці неповнолітнього ОСОБА_34 колегія суддів враховує, що всі його спогади, які стосуються періоду проживання в м.Тернополі, формувалися до 22 березня 2019 року, коли батько ОСОБА_5 самовільно змінив його місце проживання. На той час дитині було 4 роки 6 місяців, а тому в силу його малого віку такі спогади не можуть бути чіткими. Про це неодноразово зауважив і сам ОСОБА_10 , зазначивши, що не дуже добре пам`ятає період, коли він жив в Тернополі з мамою Настею, вказав, що батько не приїжджав до нього, коли він проживав в Тернополі, хоча в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 після розірвання шлюбу неодноразово бачився із сином, в т.ч. забирав його на вихідні в с.Струсів. Також колегія суддів відмічає, що ОСОБА_10 взагалі не згадує свою біологічну матір - ОСОБА_1 , коли говорить про своїх рідних. Лише після уточнюючих запитань висловлюється про неї суто в негативному сенсі - що вона його «б`є, погано відноситься, курить, п`є, робить на татка багато судів, приїжджає з поліцією і дядьками». Вважає своєю мамою співмешканку ОСОБА_5 - ОСОБА_35 . Така суто негативна оцінка дитиною своєї матері різко дисонує із встановленими в судовому засіданні обставинами щодо відношення ОСОБА_1 до свого сина ОСОБА_10 … З огляду на малий вік дитини, саме мама ОСОБА_1 формувала у свого сина ОСОБА_10 позитивне ставлення до батька ОСОБА_5 , який безперешкодно мав можливість зустрічатися та спілкуватися із сином, забирати його на вихідні…Однак, після проживання із батьком ОСОБА_10 почав різко негативно відноситись до матері. Фактично в результаті впливу батька та його рідних на дитину шляхом формування негативного образу рідної матері, яку він до цього любив, спонукання ОСОБА_10 без будь-якої правомірної причини відмовитися від контактів із нею, підміни сприйняття рідної матері особою своєї співмешканки на ім`я « ОСОБА_19 », має місце штучне відчуження ОСОБА_1 від її сина. Саме батько ОСОБА_36 формує у нього спотворену уяву про свою рідну матір («команда злої Насті, яка хоче його викрасти»), підсилює страхи і тривожність хлопчика, спричиняючи шкоду його психологічному здоров`ю. Вказане свідчить про негативний вплив відповідача на формування у дитини сприйняття образу сім`ї та шанобливе відношення до обох батьків…».

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд оцінивши та дослідивши докази, проаналізувавши у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, служба у справах дітей Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про відібрання дитини слід задовольнити та відібрати неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_5 , повернувши її для проживання разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Суд, задовольняючи позов констатує, що відповідачем не доведено обставин, зокрема те, що повернення малолітньої дитини за місцем проживання матері, яке є місцем проживання і дитини згідно рішення суду, створює загрозу її життю та здоров`ю або негативно впливатиме на її розвиток. Не встановлено обставин, що повернення дитини буде суперечити її інтересам. Підстав, які б перешкоджали поверненню дитини до матері судом не встановлено. Крім цього, суд зазначає, що не бажання відповідача добровільно виконати судове рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, є підставою для захисту прав позивача в порядку, визначеному статтею 162 СК України та саме такий спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам статей 15, 16 ЦК України. Вирішуючи спір, суд враховує також й думку дитини, яка була висловлена нею під час проведеної бесіди із спеціалістом служби у справах дітей Микулинецької селищної ради та відображену у довідці від 25.01.2022 року та вважає, що її сформовано неповнолітнім в результаті впливу батька та його рідних на дитину шляхом створення негативного відношення до рідної матері, спонукання відмовитися дитини від контактів із нею та не бажання повертатись на своє попереднє місце проживання. Суд, з урахуванням вимог ч.3 ст.171 СК України, вважає, що повернення неповнолітньої дитини за місцем проживання матері, яке визначене рішенням суду, буде відповідати якнайкращим її інтересам, враховуючи її вік та подальший розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Також, суд вважає, що в силу вимог п.5 ч.1 ст.430 ЦПК України, у частині відібрання дитини слід допустити негайне виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 03 травня 2018 року у справі №350/1258/17.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, служба у справах дітей Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про відібрання дитини, задовольнити.

Відібрати неповнолітню дитину ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_5 та повернути її для проживання разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду в частині відбрання дитини допустити до негайного виконання.

Скасувати вжитті заходи забезпечення позову ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2022 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 03 травня 2022

Головуючий суддяВ. В. Ромазан