ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21128/21

Провадження № 22-ц/4820/602/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.

за участю: апелянта ОСОБА_1 , представника ПАТ «Укргазбанк» Галюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2021 року (суддя Бондарчук В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 04 лютого 2014 року ПАТ «Укргазбанк» звернулося до Теофіпольського районного суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки до ТОВ «Незалежність» та ОСОБА_1 в сумі 163 312 грн. 95 коп. Подачею зазначеного позову позивачці було завдано моральних страждань, оскільки заявлені вимоги були необґрунтовані, враховуючи, що борг у позичальника перед кредитором був відсутній, останнім було надано довідку про повне виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 24 червня 2011 року, у зв`язку із чим виконавче провадження було закрито Теофіпольським районним відділом ДВС.

25 квітня 2014 року Теофіпольським районним судом було ухвалене рішення, яким позов ПАТ «Укргазбанк» було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 та ТОВ «Незалежність» в солідарному порядку заборгованість в сумі 42 280 грн. 97 коп.

24 вересня 2014 року Апеляційний суд Хмельницької області ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 як поручителя 89 015 грн. заборгованості по кредиту та солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Незалежність» 17 113 грн. 33 коп. процентів, 6 480 грн. 56 коп. пені, та судові витрати.

06 жовтня 2014 року Теофіпольським районним судом було видано виконавчі листи на загальну суму 113 745 грн. 16 коп., за якими було відкрито виконавче провадження.

У зв`язку з цим позивачка зазнала нервове потрясіння, було спричинено постійні душевні страждання. Позивачка була вимушена звернутися до Теофіпольського районного суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду, яка була задоволена 05 січня 2015 року.

04 лютого 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасував рішення Теофіпольського районного суду від 25 квітня 2014 року, рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року та передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

31 серпня 2015 року рішенням Теофіпольського районного суду позов ПАТ «Укргазбанк» було задоволено повністю, чим позивачці було спричинено нервове потрясіння.

22 жовтня 2015 року Апеляційний суд Хмельницької області скасував рішення Теофіпольського районного суду від 31 серпня 2015 року та стягнув з ТОВ «Незалежність» на користь Банку 17 113 грн. 33 коп. та 5 981 грн. 23 коп. пені. В задоволенні позову до ОСОБА_1 було відмовлено, з підстав припинення поруки.

30 грудня 2015 року ТОВ «Незалежність» виконало рішення суду і сплатило ПАТ «Укргазбанк» 23 094 грн. 56 коп.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася із заявами до Банку, щодо надання довідки про повну сплату заборгованості і відсутність претензій, однак отримувала відповіді, що за ТОВ «Незалежність» рахується заборгованість.

07 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Теофіпольського районного суду із позовом до ПАТ «Укргазбанк» про визнання зобов`язань припиненими та зобов`язання вчинення дій, однак 07 грудня 2017 року провадження у справі було закрито.

13 грудня 2017 року ТОВ «Незалежність» звернулося до Господарського суду Хмельницької області із позовом до ПАТ «Укргазбанк» про визнання зобов`язань припиненими. І в цей період у ОСОБА_1 загострилась хвороба.

26 березня 2018 року ПАТ «Укргазбанк» звернулося до Господарського суду Хмельницької області із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання судового наказу від 05 липня 2011 року по справі №14/5025/637/11.

10 квітня 2018 року ухвалою Господарського суду Хмельницької області було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Укргазбанк».

02 липня 2018 року Рівненським апеляційним господарським судом вищезазначену ухвалу було залишено без змін.

05 червня 2018 року ПАТ «Укргазбанк» звернулося до Господарського суду Хмельницької області із скаргою на дії державного виконавця, за результатами розгляду якої 06 серпня 2018 року у задоволенні скарги ухвалою суду було відмовлено.

Зазначена ухвала була залишено без змін ухвалою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 08 листопада 2018 року.

10 грудня 2018 року Верховний Суд України повернув касаційну скаргу ПАТ «Укргазбанк».

22 січня 2019 Господарський суд м. Києва відмовив у задоволенні позову ТОВ «Незалежність» про визнання зобов`язань припиненими за кредитним договором та договором застави, однак у своєму рішенні констатував той факт, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 24 червня 2011 року та Апеляційного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року виконані, а тому права та обов`язки сторін припинені.

ОСОБА_1 звернулася із заявою до ПАТ «Укргазбанк» про припинення застави рухомого майна, однак у цьому їй було відмовлено у зв`язку із існуванням заборгованості ТОВ «Незалежність» в сумі 53 919 грн. 74 коп.

22 січня 2020 року ТОВ «Незалежність» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ «Укргазбанк» про зобов`язання вчинення дій, а 06 жовтня 2020 року було винесено рішення про задоволення позову, скасовано запис про обтяження рухомого майна, вчинений реєстраторами.

20 січня 2021 року Північний апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року залишив без змін.

25 травня 2021 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ПАТ «Укргазбанк» було залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 20 січня 2021 року та рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року у справі №910/1098/20 залишено без змін.

З урахуванням зазначеного, посилаючись на те, що протягом 7 років і 4 місяців позивач була вимушена в судовому порядку доводити перед Банком неправомірність дій останнього, вона перебувала під впливом постійних переживань, страху, принижень, відчаю, що потягнуло за собою фізичні страждання та спричення моральної шкоди, розмір якої оцінено позивачкою, з урахуванням положеннь ст. ст. 23, 1167 ЦК України, в розмірі 20 586 058 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Укргазбанк» про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 586 058 грн. відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що ухвалення судами рішень у справах як за позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Незалежність», так і позовами ТОВ «Незалежність» до ПАТ «Украгазбанк» є свідченням того, що саме в такий спосіб сторони намагалися захистити порушені, невизнані чи оспорювані права, свободи та інтереси як кредитора, так і боржника у правовідносинах, що виникли. У рішенні зазначено, що пред`явлення позову та відстоювання своєї позиції під час розгляду справи є правом особи, і будь-яких законних підстав для обмеження такого права законодавцем не передбачено. Інша сторона не позбавлена можливості доводити зворотне, спростовуючи доводи, викладені у позовній заяві. Позивачка, діючи як від власного імені, так і від імені ТОВ «Незалежність» як директор здійснювала реалізацію своїх процесуальних права та обов`язків, оспорювала в апеляційній та касаційній інстанції прийняті судами першої інстанції рішення, заперечувала доводи апеляційних та касаційних скарг, що подавались ПАТ «Укргазбанк», однак це не є безумовним свідченням існування причинного зв`язку між вчиненими банком діями та завданою ОСОБА_1 моральною шкодою.

Судом першої інстанції зазначено, що в судовому засіданні обставини заподіяння моральних страждань ОСОБА_1 належними та допустимими доказами підтверджені не були, надана медична документація, свідчить лише про наявність хронічних захворювань, і їх загострення, рецидив у певний проміжок часу, однак зв`язок між ними та діями ПАТ «Укргазбанк», яке реалізовувало свої права кредитора у зобов`язанні, не доведений, тому підстави для задоволення позову відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначено, що відповідач свідомо порушив вимоги п. 4 ст. 559 ЦК України, звернувшись до ОСОБА_1 з позовною заявою як до поручителя, в той час як порука була припинена. Судовий розгляд справ тривав з 04 лютого 2014 року до 25 травня 2021 року. Такими діями відповідача порушено її права і безпідставно примушено до страждань, чим завдано позивачці моральної шкоди.

Саме через незаконні та неправомірні дії Банку та бездіяльність керівника Банку спричинені ОСОБА_1 стреси перейшли у хронічні. Через стреси, які супроводжувались тривожністю, головними болями, безсонням, знизився імунітет, поступово погіршився стан здоров`я, у вересні 2017 року стала особою з інвалідністю II групи тощо.

Апелянт не згідна з висновком місцевого суду про те, що моральні страждання ОСОБА_1 належними та допустимими доказами підтверджені не були. ОСОБА_1 стверджує, що обставини заподіяння їй моральної шкоди підтверджені медичними виписками з амбулаторної картки №494, виданої Теофіпольською ЦРЛ, тому вважає, що наявність моральної шкоди в діях Банку доведена та доведена наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями Банку.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди не в повній мірі та неправильно були встановлені обставини справи, а саме не взято до уваги, що Апеляційним судом Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року по справі №685/173/14-ц встановлено, що ПАТ «Укргазбанк» неправомірно звернулося до суду з позовом від 04 лютого 2014 року до ОСОБА_1 як до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також апелянт звертає увагу апеляційного суду, що місцевим судом не в повній мірі встановлено обставини справи, пов`язані з погіршенням її стану здоров`я в період розгляду позовної заяви ПАТ «Укргазбанк» до неї з 04 лютого 2015 року по 25 травня 2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Укргазбанк» вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2021 року є законним та справедливим.

Зазначає, що зобов`язання за кредитним договором позивачем належним чином виконані не були та в подальшому були трансформовані в зобов`язання, визначені рішеннями Господарського суду Хмельницької області у справі №14/5025/637/11 від 24.06.2011 та Апеляційного суду Хмельницької області у справі №685/173/14-ц від 22.10.2015 щодо сплати боргу, процентів, пені тощо. Таким чином, припинення договору поруки №432008/85/22кв від 10 вересня 2008 року не відбулось, що і підтвердилось послідуючими рішеннями судів. Усі подальші справи, які зазначаються позивачем, розглядалися відповідно до принципів цивільного та господарського законодавства.

Жодним рішенням суду чи іншими документами протиправність дій відповідача не доведена та не встановлена.

Наявність моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку. Натомість, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надано жодних доказів наявного причинного зв`язку між хронічними хворобами, що містяться у наданій амбулаторній книжці, та цивільними відносинами з Банком, що виникли на підставі договору.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник ПАТ «Укргазбанк» Галюк В.В. в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Незалежність» було укладено кредитний договір №432008/85/22кв від 10 вересня 2008 року, за яким позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 332 392 грн. на 60 місяців під 21% річних (т. 2 а. с. 10-13). В цей же день з метою належного виконання на взятих на себе зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Незалежність» між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №432008/85/22кв, за яким поручитель несе із позичальником солідарну відповідальність перед кредитором (т. 2 а. с. 14).

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24 червня 2011 року у справі №14/5025/637/11 з ТОВ «Незалежність» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» було стягнуто заборгованість в сумі 138 211 грн. 26 коп., 60 500 грн. 81 коп. заборгованості із сплати процентів за користування кредитом, 155 116 грн. 48 коп. строкової заборгованості, 1000 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1000 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів (встановлено з рішень судів).

04 лютого 2014 року ПАТ «Укргазбанк» звернулося до Теофіпольського районного суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки до ТОВ «Незалежність» та ОСОБА_1 в сумі 163 312 грн. 95 коп. (т. 1 а. с. 42-43).

25 квітня 2014 року Теофіпольським районним судом було ухвалене рішення, яким позов ПАТ «Укргазбанк» було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 та ТОВ «Незалежність» в солідарному порядку заборгованість в сумі 42 280 грн. 97 коп. та 422 грн. 81 коп. судового збору (т. 1 а. с. 44-46).

24 вересня 2014 року Апеляційний суд Хмельницької області ухвалив рішення, яким стягнув солідарно з ОСОБА_1 89 015 грн. заборгованості по кредиту на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнув солідарно з ТОВ «Незалежність» та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 17 113 грн. 33 коп. процентів, 6 480 грн. 56 коп. пені, та судові витрати в сумі 890 грн. 15 коп. (т. 1 а. с. 57-61).

04 лютого 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасував рішення Теофіпольського районного суду від 25 квітня 2014 року, рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року та передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а. с. 62-66).

31 серпня 2015 року рішенням Теофіпольського районного суду позов ПАТ АБ «Укргазбанк» було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 71 029 грн. 07 коп. заборгованості за кредитним договором 432008/85/22кв від 10 вересня 2008 року, стягнуто солідарно з ТОВ «Незалежність» та ОСОБА_1 50 427 грн. 82 коп. простроченої заборгованості по процентах, 5 981 грн. 23 коп. за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» 710 грн. 29 коп. судового збору, та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Незалежність» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 564 грн. 09 коп. судового збору (т. 1 а. с. 105-107).

22 жовтня 2015 року Апеляційний суд Хмельницької області скасував рішення Теофіпольського районного суду від 31 серпня 2015 року та ухвалив нове рішення, яким стягнув з ТОВ «Незалежність» на користь банку 17 113 грн. 33 коп. та 5 981 грн. 23 коп. пені. В задоволенні позову до ОСОБА_1 було відмовлено, з підстав припинення поруки згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України (т. 1 а. с. 113-115).

03 серпня 2016 року директор ТОВ «Незалежність» ОСОБА_1 , звернулася із заявою до ПАТ «Укргазбанк» про видачу довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором 432008/85/22кв від 10 вересня 2008 року (т. 1 а. с. 117).

22 вересня 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» надало відповідь про те, що станом на 21 вересня 2016 року у ТОВ «Незалежність» існує прострочена заборгованість, у зв`язку із чим видати довідку про відсутність заборгованості можливості не має (т. 1 а. с. 120).

10 серпня 2017 року ТОВ «Незалежність» звернулося до приватного нотаріуса Теофіпольського районного нотаріального округу Сурми Г.Ф. щодо скасування заборони за договором застави від 10 вересня 2008 року №3604 (т. 1 а. с. 122).

15 серпня 2017 року приватний нотаріус повідомила ТОВ «Незалежність» припинення обтяження рухомого майна не може бути здійснено нотаріусом (т. 1 а. с. 123).

07 вересня 2017 року ОСОБА_1 як директор ТОВ «Незалежність» звернулася до Теофіпольського районного суду із позовом до ПАТ «Укргазбанк» про визнання зобов`язань припиненими та зобов`язання вчинення дій, однак 07 грудня 2017 року провадження у справі було закрито, про що Теофіпольським районним судом було винесено відповідну ухвалу, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства (т. 1 а. с. 125-127, 132).

13 грудня 2017 року ТОВ «Незалежність» звернулося до Господарського суду Хмельницької області із позовом до ПАТ «Укргазбанк» про визнання зобов`язань припиненими (т. 1 а. с. 133-136).

26 березня 2018 року ПАТ «Укргазбанк» звернулося до Господарського суду Хмельницької області із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання судового наказу від 05 липня 2011 року по справі №14/5025/637/11 (т. 1 а. с. 145-146).

10 квітня 2018 року ухвалою Господарського суду Хмельницької області було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Укргазбанк» про визнання поважними причин пропуску строку для пред`явлення до виконання судового наказу та поновлення строку (т. 1 а. с. 157-159).

02 липня 2018 року Рівненським апеляційним господарським судом вищезазначену ухвалу було залишено без змін (т. 1 а. с. 174-177).

05 червня 2018 року ПАТ «Укргазбанк» звернулося до Господарського суду Хмельницької області із скаргою на дії державного виконавця, за результатами розгляду якої 06 серпня 2018 року ухвалою суду у задоволенні скарги про скасування постанови від 27 лютого 2013 року про закінчення виконавчого провадження №36553178 у справі 14/5025/637/11 було відмовлено (т. 1 а. с. 178-182, 199-201).

Зазначена ухвала була залишена без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 08 листопада 2018 року (т. 1 а. с. 211-214).

10 грудня 2018 року Верховний Суд України повернув касаційну скаргу скаржнику ПАТ «Укргазбанк» (т. 1 а. с. 217-222).

22 січня 2019 Господарський суд м. Києва своїм рішенням у справі №924/41/18 відмовив у задоволенні позову ТОВ «Незалежність» про визнання зобов`язань припиненими за кредитним договором та договором застави у зв`язку з обранням неналежного способу захисту (т. 1 а. с. 223-226).

ТОВ «Незалежність» звернулося із заявою до ПАТ «Укргазбанк» про звернення до реєстратора або держателя Державного реєстру обтяжень рухомого майна із заявою про припинення та вилучення обтяжень транспортних засобів (т. 1 а. с. 227-229).

05 листопада 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовило у задоволенні заяви у зв`язку із існуванням заборгованості ТОВ «Незалежність» в сумі 53 919 грн. 74 коп. (т. 1 а. с. 230).

22 січня 2020 року ТОВ «Незалежність» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ «Укргазбанк» про зобов`язання вчинення дій (т. 1 а. с. 231-236).

06 жовтня 2020 року Господарським судом м. Києва у справі №910/1098/20 було винесено рішення про задоволення позову та скасовано запис про обтяження рухомого майна, вчинений реєстратором Хмельницької філії «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, продовжений 27 серпня 2013 року, реєстратором Державного підприємства Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 23 липня 2018 року реєстратором філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи», за заявою ПАТ «Укргазбанк», яке було накладено відповідно до договору застави транспортних засобів, що 10 вересня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф. та зареєстрований за №3604 на транспортні засоби самоскид КАМАЗ 45143-01-3-15, 2008 року випуску, номер об`єкта ХТС53215R82340336, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причеп самоскиду Нефаз 8560, 2008 року випуску, номер об`єкта Х1F8560Е080015438 реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1 а. с. 249-253).

20 січня 2021 року Північний апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року залишив без змін (т. 1 а. с. 257-264).

25 травня 2021 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ПАТ «Укргазбанк» було залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 20 січня 2021 року та рішення Господарського суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року у справі №910/1098/20 залишено без змін (т. 1 а. с. 26-41).

Позивачка на підтвердження обставин заподіяння моральної шкоди, завданої, на її думку, діями ПАТ «Укргазбанк» надала копію амбулаторної картки, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зверталася за наданням медичної допомоги 02 лютого 2021 року, діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст.; 15 березня 2021 року - діагноз ГРЗ, цистит; 25 березня 2021 року - діагноз гідронефроз; 08 вересня 2020 року з діагнозом міжреберна невралгія; 24 лютого 2020 року діагноз кисти правої нирки; 30 січня 2018 року - діагноз ангіопатія судин сітківки; 19 грудня 2019 року - діагноз полікіста правої нирки, хронічний вторинний пієлонефрит; гіпертонічна хвороба ІІ ст.; 10 грудня 2019 року діагноз цистит, хронічний пієлонефрит правої нирки, 20 вересня 2019 року діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст., гідронефроз справа; епікриз з історії хвороби, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 04 серпня 2017 року по 08 серпня 2017 року в Хмельницькому обласному онкологічному диспансері; 11 листопада 2017 року з діагнозом Г.пієлоцистит; 07 грудня 2017 року з діагнозом гідронефроз правої нирки; дані УЗД досліджень та рентгеноскопії (т. 2 а. с. 31-69).

Виникнення та загострення існуючих захворювань позивачка обґрунтовувала нервовими переживаннями, які виникли внаслідок безпідставності вимог Банку до неї як поручителя та директора ТОВ «Незалежність», відмовою у скасуванні обтяжень, зважаючи на те, що зобов`язання за кредитним договором було виконано ТОВ «Незалежність» в повному обсязі.

Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167, ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. За змістом статей 1166, 1167 ЦК України шкода відшкодовується, за наявності вини заподіювача шкоди. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу відповідачем моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.

Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи позивачці у відшкодуванні шкоди, на спричинення якої вона посилалася, суд першої інстанції, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів і встановлених на їх підставі обставин, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачка не надала доказів на підтвердження наявності заподіяної їй шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, які, за доводами позовної заяви, полягають у безпідставності вимог Банку до неї як поручителя та директора ТОВ «Незалежність», відмовою у скасуванні обтяжень, зважаючи на те, що зобов`язання за кредитним договором було виконано ТОВ «Незалежність» в повному обсязі, а також негативними наслідками, на які посилається позивачка, що в силу вимог статті 81 ЦПК України року є її процесуальним обов`язком.

Твердження ОСОБА_1 , про те, що ПАТ «Укргазбанк» не мало права звертатись до суду з позовом до ОСОБА_1 04 лютого 2014 року як до поручителя, чим порушило її права і безпідставно примусило до страждань, чим завдало моральної шкоди своїми протизаконними діями, слід відхилити. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст. 4 ЦПК України). Таким правом скористалось ПАТ «Укргазбанк».

Аргументи апелянта про те, що саме через незаконні та неправомірні дії Банку та бездіяльність керівника Банку спричинені ОСОБА_1 стреси перейшли у хронічні, через стреси знизився її імунітет, поступово погіршився стан здоров`я та у вересні 2017 року стала особою з інвалідністю II групи, висновків суду не спростовують. Хмельницький апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачка, діючи як від власного імені, так і від імені ТОВ «Незалежність» як директор здійснювала реалізацію своїх процесуальних права та обов`язків, оспорювала в апеляційній та касаційній інстанції прийняті судами першої інстанції рішення, заперечувала доводи апеляційних та касаційних скарг, що подавались ПАТ «Укргазбанк», однак це не є безумовним свідченням існування причинного зв`язку між вчиненими банком діями та завданою ОСОБА_1 моральною шкодою.

Не можуть бути підставою для задоволення позову повністю чи частково зазначені в апеляційній скарзі доводи про те, що обставини заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди підтверджені медичними виписками з амбулаторної картки №494, виданої Теофіпольською ЦРЛ, тому наявність моральної шкоди в діях Банку доведена та доведена наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями Банку. Надана ОСОБА_1 медична документація, свідчить лише про наявність хронічних захворювань, і їх загострення, рецидив у певний проміжок часу, однак зв`язок між ними та діями ПАТ «Укргазбанк», яке реалізовувало свої права кредитора у зобов`язанні, не доведений.

Посилання апелянта на те, що місцевим судом не в повній мірі встановлено обставини справи, пов`язані з погіршенням її стану здоров`я в період розгляду позовної заяви ПАТ «Укргазбанк» до неї з 04 лютого 2015 року по 25 травня 2021 року, не є підставою для скасування судового рішення. Так, місцевим судом правильно встановлено обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджувались, встановлено характер спірних правовідносин, досліджено докази з дотриманням ст. 89 ЦПК України, та пояснення сторін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 травня 2022 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк