Справа 688/387/22
№ 2/688/296/22
Рішення

Іменем України

04 травня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

секретаря судових засідань Кулеші Л.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

04 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивований тим, що 08 червня 2007 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту №880/146-САФ03.16-2, відповідно до умов якого йому надано грошові кошти в сумі 35264 доларів США для оплати придбаного транспортного засобу, з кінцевим терміном повернення до 07 червня 2014 року. 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13797, яким звернено стягнення з нього заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка нарахована за період з 01 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року в сумі 63704,77 доларів США, та складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 27287,12 доларів США та простроченої заборгованості за процентами і комісіями в сумі 36417,65 доларів США. Вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір №880/146-САФ03.16-2 від 08 червня 2007 року не був нотаріально посвідчений, тому у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору. Крім того, нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис за відсутності відомостей про направлення та отримання боржником відповідного повідомлення. Також пропущено строк звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, тобто починаючи з 2007 року банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права. До того ж п.п. 1.1.1 кредитного договору визначено кінцевий термін повернення основної заборгованості 07 червня 2014 року. Крім того, рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 27 листопада 2018 року у справі №688/929/18 відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №880/146-САФ03.16-2 від 08 червня 2007 року у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Отже, нотаріус не перевірив додержання строків на звернення стягувача із заявою про вчинення виконавчого напису, не з`ясував коли у нього виникло право примусового стягнення боргу, не надав цим обставинам відповідної оцінки, не дотримався строків протягом яких може бути вчинено виконавчий напис та не встановив чи підтверджують надані відповідачем документи безспірність боргу. За наведених обставин, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за №13797.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Цюпик О.В. подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача та підтримання позову.

Доводи та заперечення відповідача та третіх осіб.

Представник відповідача АТ «Альфа Банк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав, що є правом відповідача. Подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14 не була належним чином виконана та розділ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким регламентується вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені, не був належним чином скасований. Тому твердження позивача про те, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису були відсутні правові передумови для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально засвідчений, є не обґрунтованою та не відповідає дійсності. Крім того, просить залишити без уваги твердження позивача про те, що виконавчий напис вчинений з порушенням порядку повідомлення боржника, встановленого п. 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки дані вимоги стосуються лише вчинення нотаріусом виконавчого напису на іпотечному договорі, предметом якого є витребування від боржника майна за іпотечним договором, що передбачає звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчих написів. Таким чином, станом на 31 жовтня 2017 року у разі вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором (а не про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором) стягувач не був зобов`язаний направляти боржнику жодних повідомлень про усунення порушення кредитного зобов`язання, а нотаріус не міг відмовити у вчиненні виконавчого напису за кредитним договором у разі ненадання таких документів. Крім того, оскільки станом на дату вчинення виконавчого напису зобов`язання позивача за кредитним договором належним чином не виконані, то відповідно кредитний договір залишався чинним. А тому банк як кредитор у зобов`язанні за кредитним договором був наділений правом грошової вимоги до позивача щодо повернення наданих позивачу грошових коштів у вигляді кредитної лінії, оскільки таке зобов`язання не було припинено. Оскільки банк реалізував своє право грошової вимоги до позивача, яке виникло у нього з дати вчинення виконавчого напису, тому такий напис вчинений в межах встановлених законодавством строків. Також просив відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки останнім не доведено, що ним були понесені витрати на правовому допомогу у розмірі 20000 грн, до позовної заяви не долучено жодних доказів, які б довели факт оплати позивачем наданих йому адвокатом послуг. Вважає, що доказування розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем в ході розгляду справи ґрунтується на припущеннях, відтак не може вважатись обґрунтованим та доведеним.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, своїм процесуальним правом не скористалась, заяви про відкладення розгляду справи або проведення такого у її відсутність суду не надала.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 03 березня 2022 року. Крім того, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни належним чином посвідчені копії усіх документів (матеріалів нотаріальної справи), на підставі яких нотаріусом вчинено виконавчий напис №13797 від 28 жовтня 2021 року.

14 лютого 2022 року представник відповідача Стеценко М.В. надіслав до суду заперечення на позовну заяву, яке надійшло до суду 18 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цюпик О.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, ухвалено судове засідання, призначене на 03 березня 2022 року на 09 годину 30 хвилин та всі подальші судові засідання провести в режимі відеоконференції з Хмельницьким апеляційним судом.

03 березня 2022 року розгляд справи відкладено на 31 березня 2022 року та в подальшому на 04 травня 2022 року у зв`язку з неявкою сторін, які про причини неявки не повідомили та не подали заяв про розгляд справи у їхній відсутності.

03 травня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 направила до суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази.

Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання зобов`язань за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №880/146-САФ03.16-2 на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до умов якого позивачу надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 35264 доларів США зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 07 червня 2014 року.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року, яке набрало законної сили 10 січня 2019 року, відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором у зв`язку зі спливом строку позовної давності, оскільки останній платіж за договором ОСОБА_1 здійснив 30 липня 2012 року, кінцевою датою погашення кредиту є 07 червня 2014 року, а з позовом до суду банк звернувся 30 березня 2018 року, тобто після спливу позовної давності.

28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13797, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №880/146-САФ03.16-2 від 08 червня 2007 року, укладеним з ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», нарахованої за період з 01 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року, в сумі 63704,77 доларів США, в тому числі простроченої заборгованості за сумою кредиту 27287,12 доларів США, простроченої заборгованості за процентами та комісією 36417,65 доларів США.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. від 26 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження №67687208 з примусового виконання даного виконавчого напису.

Цього ж дня приватним виконавцем Лабчуком Р.М. винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 , в порядку забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. №13797 від 28 жовтня 2021 року, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. відкрито виконавче провадження №67687208 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 63704,77 доларів США згідно кредитного договору №880/146-САФ03.16-2 від 08 червня 2007 року, укладеного з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», до набрання законної сили рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області по даній справі.

Застосовані норми права.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У статті 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Мотиви та висновки суду.

Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст. ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису АТ «Альфа-Банк» просив стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість в сумі 63704,77 доларів США.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року, яке набрало законної сили 10 січня 2019 року, відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором у зв`язку зі спливом позовної давності.

Суд зазначає, що безспірною є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована.

Третьою особою не виконано вимоги ухвали суду від 07 лютого 2022 року, яку вона отримала 11 лютого 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та не надано суду копії усіх документів (матеріалів нотаріальної справи), на підставі яких вона вчинила виконавчий напис №13797 від 28 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Отже суд вважає встановленим, що звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, стягувач не довів нотаріусу, що існуюча заборгованість ОСОБА_1 перед стягувачем є безспірною та нарахована в межах строку позовної давності.

Крім того, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

У своїй постанові Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, зазначив, зокрема: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 21 вересня 2021 року у господарській справі №910/10374/17.

Враховуючи те, що договір кредиту №880/146-САФ03.16-2 на купівлю автотранспортних засобів, укладений 08 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , не був нотаріально посвідчений, таким чином, вчиняючи 28 жовтня 2021 року виконавчий напис №13797, приватний нотаріус Сазонова О.М. неправомірно керувалась пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23, чим порушила порядок вчинення виконавчого напису.

За таких обставин наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Звертаючись до суду, позивач згідно вимог ст.134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 20000 грн., що складається з судового збору та витрат на правову допомогу.

03 травня 2022 року представник позивача Цюпик О.В. направила до суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій вказала, що відповідно до умов Договору про надання правової допомоги (юридичних послуг), укладеного з ОСОБА_1 23 грудня 2021 року, адвокат надає послуги клієнту на платній основі, сума гонорару становить 19000 грн, який клієнт зобов`язаний сплатити протягом 30 календарних днів після підписання сторонами акту виконаних робіт. При цьому вважає, що дана справа вимагає значних затрат сил та часу адвоката, спрямованих на визначення та доведення в суді правової позиції клієнта. Звертає увагу на те, що ЦПК України не вимагає від сторони, яка заявляє про відшкодування витрат, надання доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу адвокат витратив на виконання робіт та не вимагає від сторони наведення обґрунтування, чому саме таку кількість часу витратив адвокат на відповідні дії. Таку позицію Верховний Суд висловив у постановах від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18, від 20 грудня 2018 року у справі №316/1923/16-а. Також, Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2019 року у справі №826/2689/15 зазначив, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною або ж третьою особою, чи тільки має бути сплачено. За наведених обставин, просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19000 грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Розмір таких витрат має бути співмірним з складністю справи, складністю та обсягом наданих послуг, затраченим адвокатом часом на надання таких послуг, а також ціною позову.

23 грудня 2021 адвокат Цюпик О.В. та Рукавчук В.Я. уклали договір про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у справі про визнання виконавчого напису, вчиненого 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за №13797, таким, що не підлягає виконанню.

Згідно акту виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 03 травня 2022 року, адвокат у період з 23 грудня 2021 року по 03 травня 2022 року надав замовнику правову допомогу (юридичні послуги), а ОСОБА_1 прийняв надані послуги, вартість послуг за вказаний період становить 19000 грн. Таким чином, позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 19000 грн.

З урахуванням викладеного, із відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 19000 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 15-16, 18, 81, 258, 280, 354 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №13797.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 19992 (дев`ятнадцяти тисяч дев`ятсот дев`яносто двох) грн. 40 коп., які складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрат, пов`язаних з правничою допомогою в розмірі 19000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 21 жовтня 1997 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області №, РНОКПП - НОМЕР_2 ;

відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ;

третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК