Постанова

Іменем України

26 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 760/18856/15

провадження № 61-10490св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ритуальна служба спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду

м. Києва, у складі судді Українця В. В., від 08 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів:

Мережко М. В., Верланова С. М., Савченка С. І., від 27 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

15 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства (далі - РССКП) «Київський крематорій», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» (далі - КПІ), в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ РССКП «Київський крематорій» № 138-к від 30 вересня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Позовна заява була мотивована тим, що позивач із 02 серпня 1993 року працює на посаді головного інженера РССКП «Київський крематорій».

30 вересня 2015 року директором РССКП «Київський крематорій» видано наказ № 138-к про оголошення позивачу догани, оскільки заступник директора РССКП «Київський крематорій» ОСОБА_3 в день видання цього наказу не зміг з виробничих питань звернутися до ОСОБА_1 .

Однак позивач стверджував, що 30 вересня 2015 року перебував у місцевому відрядженні по м. Києву.

З оскаржуваним наказом його не ознайомили та копію не вручили, пояснення перед прийняттям наказу № 138-к від 30 вересня 2015 року

не відібрали, службове розслідування проведено не було, що в сукупності, на думку позивача, вказує на незаконність наказу.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня

2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач, звертаючись до суду з позовом та оспорюючи законність наказу № 138-к від 30 вересня 2015 року, не обґрунтував, яким чином цей наказ про надання матеріальної допомоги ОСОБА_4 порушує його права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

25 червня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу у цивільній справі № 760/18856/15-ц на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року та постанов Київського апеляційного суду

від 27 травня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У вересні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2022 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржені судові рішення, застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12 липня 2019 року у справі № 348/2182/16.

Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що виявилось у встановленні обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів та необґрунтованому відхиленні клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів та інші клопотання щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Стверджує, що суди не з`ясували належним чином предмет та підстави його позову та ухвалили судові рішення щодо вимог, які ним заявлені не були.

Крім того суд першої інстанції був упередженим, ухвалив оскаржене рішення за відсутності позивача та його представника, які подали клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, районний суд без з`ясування його думки щодо завершення підготовчого провадження по справі, перейшов до розгляду справи по суті.

Також ОСОБА_1 вважає, що постанова Апеляційного суду міста Києва

від 22 лютого 2018 року про скасування ухвали Солом`янського районного суду м. Києві від 12 грудня 2017 року була прийняття без урахування ухвал суду першої інстанції у цій справі від 26 жовтня 2015 року, 02 листопада

2015 року, 11 грудня 2015 року та 21 січня 2016 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2021 року РССКП «Київський крематорій» подано відзив на касаційну скаргу, в якому представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи, встановлені судами

РССКП «Київський крематорій» 18 травня 2015 року видано наказ № 138-к «Про надання матеріальної допомоги ОСОБА_5 ».

Зазначений наказ зареєстровано в Книзі реєстрації наказів по особовому складу за 2015 рік по РССКП «Київський крематорій».

Копія наказу РССКП «Київський крематорій» за № 138-к від 30 вересня

2015 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності в матеріалах справи відсутня.

Позиція Верховного Суду

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Оскільки позивачем у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що наказом РССКП «Київський крематорій» № 138-к від 18 травня 2015 року порушено його права та доказів винесення РССКП «Київський крематорій» 30 вересня 2015 року наказу під № 138-к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу РССКП «Київський крематорій» № 138-к від 30 вересня 2015 року.

Надаючи оцінку доводам касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що 15 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до РССКП «Київський крематорій», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» (далі - КПІ), в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ РССКП «Київський крематорій» № 138-к від 30 вересня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, шляхом надання суду: копій позовної заяви та копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб; надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 487, 20 грн або доказів на підтвердження підстав для відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

23 жовтня 2015 року позивач надав суду оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 1 653, 60 грн та уточнений позов про визнання диплому та наказів недійсними, відсторонення від роботи, відшкодування моральної шкоди.

В позовній заяві від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_1 просив суд:

1) Визнати недійсним диплом серії НОМЕР_1 від 02 листопада

1990 року КПІ за спеціальністю - теплові та енергетичні станції, за фахом - інженера-електрика на ім`я ОСОБА_2 ;

2) Визнати недійсними:

- наказ РССКП «Київський крематорій» № 290-к від 16 грудня 2014 року про приступання ОСОБА_2 до виконання обов`язків директора підприємства,

- наказ РССКП «Київський крематорій» від 10 березня 2105 року про призначення ОСОБА_3 на посаду першого заступника директора підприємства;

- наказ РССКП «Київський крематорій» № 11-к від 10 квітня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премії;

- наказ РССКП «Київський крематорій»№ 120-к від 24 квітня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- наказ РССКП «Київський крематорій»№ 156-к від 15 червня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 ;

3) Із 23 жовтня 2015 року відсторонити ОСОБА_2 від виконання обов`язків директора РССКП «Київський крематорій». ОСОБА_3 від виконання обов`язків першого заступника директора РССКП «Київський крематорій», покласти обов`язки директора РССКП «Київський крематорій»на головного інженера - першого заступника директора РССКП «Київський крематорій» ОСОБА_1 , зобов`язати ОСОБА_2 передати головному інженеру - першому заступнику директора РССКП «Київський крематорій» ОСОБА_1 печатку, штамп, електронні ключі клієнт-банк, статутні документи, документи фінансової та податкової звітності, інше майно підприємства для оперативного управління та виконання обов`язків директора;

4) Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20 000 грн, як відшкодування моральної шкоди за його незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, незаконне звільнення, по 10 000 грн з кожного.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі № 760/18856/15-ц за позовом ОСОБА_1 до РССКП «Київський крематорій», директора

РССКП «Київський крематорій» ОСОБА_2, заступника директора РССКП «Київський крематорій» ОСОБА_3., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - КПІ про визнання наказу № 138-к від 30 вересня 2015 року незаконним та його скасування.

30 жовтня 2015 року позивач подав заяву про зміну предмета позову, до якої додав уточнену редакцію позовної заяви від 23 жовтня 2015 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня

2016 року, відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання диплому, наказів недійсними, відсторонення від роботи, відшкодування моральної шкоди про зміну позовних вимог та повернуто матеріали цієї заяви позивачу.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 13 березня 2017 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання диплому, наказів недійсними, відсторонення від роботи, відшкодування моральної шкоди про зміну позовних вимог та повернуто матеріали цієї заяви позивачу. Позовну заяву ОСОБА_1 до РССКП «Київський крематорій», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання наказу № 138-к від 30 вересня 2015 року незаконним та його скасування залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року скасовано з передачею питання на новий розгляд.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 12 грудня 2017 року виправлено описку в ухвалі судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року про відкриття провадження, а саме: замість зазначення позовних вимог «про визнання наказу № 138-к незаконним та скасування наказу» зазначено «про визнання недійсним диплому, визнання недійсними наказів, відшкодування моральної шкоди».

Суд першої інстанції виходив з того, що при постановленні ухвали про відкриття провадження в справі було допущено описку та не зазначено нові вимоги позивача, викладені в його позовній заяві від 23 жовтня 2015 року.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року, яка набрала законної сили, апеляційну скаргу РССКП «Київський крематорій» задоволено, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року скасовано.

При цьому апеляційний суд констатував те, що при відкритті провадження у справі та постановленні ухвали Солом`янського районного суду м. Києва

від 26 жовтня 2015 року судом не вирішувалося питання про прийняття уточненої позовної заяви в редакції 23 жовтня 2015 року, яка була подана на усунення недоліків позову, проте містила нові позовні вимоги та правові підстави позову. Відмовляючи ухвалою від 03 серпня 2016 року у прийнятті до розгляду позовної заяви в новій редакції зі зміненими підставами і предметом позову, суд першої інстанції вирішив питання прийняття як заяви, поданої 23 жовтня 2015 року, так і такої ж заяви, датованої 23 жовтня 2015 року, проте поданої 30 жовтня 2015 року.

Солом`янський районний суд м. Києва ухвалами суду від 27 вересня

2018 року та від 27 серпня 2019 року відмовив у прийнятті до розгляду заяв ОСОБА_1 про зміну предмету та підстав позову.

За огляду на вищевказані висновки, викладені у постанові Апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року, районний суд обґрунтовано розглянув та вирішив вимоги ОСОБА_1 , викладені у первісному позові про визнання незаконним та скасування наказу № 138-к від 30 вересня

2015 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року в справі

№ 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19), вказала, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку (постанови Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 520/11672/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 420/2388/19 та від 22 січня 2020 року у справі № 826/19197/16,

від 17 лютого 2022 року у справі № 360/746/19).

Заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Українця В. В., подані в грудні 2017 року, вересні 2018 року, серпні 2019 року, лютому, червні та вересні 2020 року обґрунтовано вирішені ухвалами Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року, 12 жовтня 2018 року,

05 вересня 2019 року, 17 лютого 2020 року, 01 червня 2020 року та

04 вересня 2020 року відповідно.

Заявляючи відвід, позивач посилався на те, що суддя Українець В. В. приймав участь у розгляді інших справи за його участі та ухвалював в цих справах рішення не на користь ОСОБА_1 , неналежним чином, вирішував подані ним клопотання. ОСОБА_1 вважав, що суддя Українець В. В. навмисно затягує розгляд справи, ухвалює неправосудні рішення за результатами розгляду поданих позивачем заяв та клопотань на користь відповідачів. ОСОБА_1 звертався до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії судді Українця В. В. та до Державного бюро розслідувань з заявою про вчинення головуючим суддею у справі кримінального правопорушення.

Верховний Суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що наведені ОСОБА_1 підстави для відводу судді є необґрунтованими. Суд належним чином оцінив обставини, на які посилалася позивач в поданих заявах про відвід, і дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відводу головуючого судді.

З урахуванням предмету та підстав позову, а також обставин встановлених у розглядуваній справі, висновки судів попередніх інстанцій в оскаржених судових рішеннях не суперечать висновкам Верховного Суду у постанові від 12 липня 2019 року в справі № 348/2182/16, на які посилався заявник в касаційній скарзі.

Рішення районного суду та постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованими та містять висновки щодо оцінки доказів, в межах підстав та предмету позову.

Суди попередніх інстанцій забезпечили справедливий і публічний розгляд справи, в якому кожна сторона, добросовісно використовуючи права та виконуючи процесуальні обов`язки, мала можливість доводити свої вимоги та заперечення.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги, які спрямовані на необхідність прийняття нових доказів, переоцінку доказів у справі та встановлення нових обставин, підлягають відхиленню, з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції встановлені статтею 400 ЦПК України.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом встановлено, що такі доводи висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень не впливають, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович