Справа № 285/2072/15-ц
провадження № 2-п/0285/1/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Мозгового В.Б.

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.

заявниці ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

04 серпня 2015 року Новоград-Волинським міськрайонним судом було ухвалено заочне рішення по справі №285/2072/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Заявник посилаючись на те, що оскільки вона не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, а також на те, що рішення ухвалено без належної перевірки всіх обставин справи, просить суд заяву задовольнити.

Крім того, просить суд поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, оскільки рішення нею було отримано в суді лише 06 грудня 2021 року.

В судове засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала та просила задовольнити.

Представник АТ КБ Приватбанк в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у визначеному законом порядку.

Суд, розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 04 серпня 2015 року Новоград-Волинським міськрайонним судом було ухвалено заочне рішення по справі №285/2072/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 ,згідно якого позовні вимоги позивача було задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 28286 доларів США 31 цент, що за курсом НБУ на 12.05.2015 року складає 582132 грн. 18 коп., та судовий збір у розмірі 3654 грн.

Згідно ч. 3 ст. 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Встановлено, що заочне рішення було виготовлено 04 серпня 2015 року та 04.08.2015 року рекомендованим листом було направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 (а.с.5,6, 81). Однак, оскільки судове провадження № 285/2072/15-ц знищене, тому у суду відсутні підтвердження про отримання чи неотримання відповідачем ОСОБА_1 зазначеного заочного рішення.

Однак, у своєму листі Новоград-Волинський відділ ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зазначив, що в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 285/2072/15-ц було проведено стягнення з ОСОБА_1 в сумі 3600,76 грн. (платіжне доручення №2850 від 09.03.2021) та в сумі 7423,46 грн. (платіжне доручення № 3651 від 19.03.2021) (а.с.92).

У відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, враховуючи, що заявник (відповідач) ще у березні 2021 року (коли з неї проводилося стягнення по виконанню зазначеного рішення суду) дізналася про наявність даного заочного рішення суду, однак із заявою про перегляд заочного рішення звернулася лише 21 грудня 2021 року, а тому пропустила строк для подачі заяви про перегляд заочного рішеннята відсутність поважних причин, суд приходить до висновку про відмову в поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, та в зв`язку з цим відмовляє у її задоволенні.

Відповідно до висновків, які викладені у п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021№ 214/5505/16(14-74цс21), у разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284-288 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 04.08.2015 року по справі №285/2072/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 04.08.2015 року по справі №285/2072/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий