РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03.05.2022 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Величка О.В.

з участю секретаря судових засідань Старух Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що проживала з відповідачем в цивільному шлюбі протягом 6 років. Сімейне життя сторін не склалося і вони тривалий час проживають окремо. Син, якому зараз 5 років, живе разом зі позивачем і повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку № 2608/21-01 вiд 26.08.2021р. Відповідач дитиною не цікавиться. Вiдповiдач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку утримання дитини. З жовтня 2020 вiдповiдач зовсім не надавав матеріальної допомоги на дитину. Позивач отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає, щоб повністю утримувати дитину. Дитина росте, потрібне харчування, одяг та iншi повсякденнi речі. Дитина відвідує платний дитячий садок. В сина проблеми із здоров`ям, хворіє бронхами. Лiкар рекомендував раз в рiк возити дитину на море для покращення стану здоров`я. Це додаткові витрати. Крім того, син відвідує гурток англійської та хореографії. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Раніше відповідач платив на утримання дитини 2000 грн., однак зараз таких платежів не здійснює. Відтак, просить суд стягнути з відповідача 3000 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , а також стягнути з відповідача аліменти за період з 01.10.2020 року по 01.09.2021 року в розмірі 2000 грн. щомісячно, що в сумі дорівнює 22000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14.09.2021 року вказану цивільну справу передано для розгляду до Франківського районного суду м. Львова за підсудністю.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 22.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач просила позовні вимоги задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно ч. 3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали позову, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку від 26.08.2021 року, ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Із витягу з трудової книги відповідача серії НОМЕР_2 вбачається, що останній 27.10.2021 року прийнятий на роботу слюсарем-сантехніком у ТзОВ "Системи автономного теплопостачання".

Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ч.1 ст.182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Положеннями ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII від 03.07.1991 р. передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст.5 вказаного Закону індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач працездатний, і враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини, визначений законодавством, суд доходить переконання про наявність достатніх підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання його сина - ОСОБА_3 в розмірі 3000 грн. щомісячно.

Згідно із ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з моменту пред`явлення позову.

Що стосується стягнення з відповідача аліментів за період з 01.10.2020 року по 01.09.2021 року, суд зазначає наступне.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивач вживала до подачі вказаного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України. Більше того, як зазначила позивач, попередня домовленість про сплату аліментів між сторонами була досягнута без оформлення жодних юридичних документів, не було також рішення суду про стягнення аліментів за вказаний період. Зважаючи на вищевикладене, суд доходить переконання про відсутність підстав для задоволення наведеної позовної вимоги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно із ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, з відповідача на користь держави, з урахуванням задоволених вимог, підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 30.08.2021 року і до повноліття дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ).

Суддя Величко О.В.