Справа № 129/2218/21
Провадження по справі № 2/129/248/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

головуючого судді Капуша І.С.

з участю секретаря судових засідань Іванченко О.В.,

в режимі відеоконференції:

представника позивача адвоката Вдовцової Л.К.,

представника третьої особи Вдовцовим С.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Гайсині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Гайсинської міської ради, тертя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , про право на отримання та зайняття ізольованого жилого приміщення і 1/2 частини приміщень загального користування, що звільнилися у квартирі, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2021р. ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом до Гайсинської міської ради сільської ради Гайсинського району Вінницької області в якому просила визнати за нею з неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право на отримання, зайняття та постійного користування ізольованим житловим приміщенням і Ѕ частини приміщення загального користування площею 20,65 м.кв., що звільнилася у квартирі АДРЕСА_1 , яку раніше займала та користувалася ОСОБА_4 .

Позов обґрунтувала тим, що вона разом із матірю ОСОБА_3 мають на праві спільної часткової власності приміщення загальною площею 15,55 кв.м. - одна кімната та 1/2 частину приміщень загального користування: кухні, ванни, туалету, коридору в квартирі АДРЕСА_1 . Квартира АДРЕСА_1 складається з двох житлових кімнат, поділена на два особових рахунки, особовий рахунок за № НОМЕР_1 на кв. АДРЕСА_1 відкрито на ім`я - ОСОБА_3 , інший особовий рахунок за № НОМЕР_2 на одну кімнату, загальної площею розміром 20,65 м2 (житловою площею 15 кв.м.) в цій же квартирі було відкрито на ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а її кімната не є приватизованою і належить до комунальної власності.

Рішенням міськвиконкому Гайсинської міської Ради № 61 від 25.05.2016 року в зв`язку з відсутністю мінімального розміру житлової площі в квартирі АДРЕСА_1 за заявою позивачки її та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 взято на квартирний облік.

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано та проживають три особи: ОСОБА_1 , її син- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її мати ОСОБА_3 .

Однак отримати право на отримання, зайняття та постійного користування ізольованим житловим приміщенням і Ѕ частини приміщення загального користування площею 20,65 м.кв., що звільнилася у квартирі АДРЕСА_1 , яку раніше займала та користувалася ОСОБА_4 в досудовому порядку не може, через відмову відповідача з підстав черговості, вважає, що відмова в задоволені заяви про надання ізольованого приміщення, яке звільнилося , є незаконним, в зв`язку з чим я змушена звертатися до суду з даним позовом

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Вдовцова Л.К. вимоги позову підтримала, просила суд їх задовільнити.

Представник відповідача Гайсинської міської ради в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення, про, що подав відповідну заяву.

Представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Вдовцов С.П. в судовому засіданні засіданні вимоги позову відтримав.

З урахуванням позиції учасників справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає, що позов підлягає повному задоволенню.

Доведено, що ОСОБА_1 разом із матірю ОСОБА_3 мають на праві спільної часткової власності приміщення загальною площею 15,55 кв.м. - одна кімната та 1/2 частину приміщень загального користування: кухні, ванни, туалету, коридору в квартирі АДРЕСА_1 . Квартира АДРЕСА_1 складається з двох житлових кімнат, поділена на два особових рахунки, особовий рахунок за № НОМЕР_1 на кв. АДРЕСА_1 відкрито на ім`я - ОСОБА_3 , інший особовий рахунок за № НОМЕР_2 на одну кімнату, загальної площею розміром 20,65 м2 (житловою площею 15 кв.м.) в цій же квартирі було відкрито на ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а її кімната не є приватизованою і належить до комунальної власності. Рішенням міськвиконкому Гайсинської міської Ради № 61 від 25.05.2016 року в зв`язку з відсутністю мінімального розміру житлової площі в квартирі АДРЕСА_1 за заявою позивачки її та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 взято на квартирний облік. В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано та проживають три особи: ОСОБА_1 , її син- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її мати ОСОБА_3 . Однак отримати право на отримання, зайняття та постійного користування ізольованим житловим приміщенням і Ѕ частини приміщення загального користування площею 20,65 м.кв., що звільнилася у квартирі АДРЕСА_1 , яку раніше займала та користувалася ОСОБА_4 в досудовому порядку не може, через відмову відповідача з підстав черговості, вважає, що відмова в задоволені заяви про надання ізольованого приміщення, яке звільнилося , є незаконним, в зв`язку з чим я змушена звертатися до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються:

- ч.2 ст. 54 ЖКУРСР передбачено підстави для надання жилого приміщення, що звільнилося у квартирі. Зокрема,зазначається, що якщо в квартирі звільнилося ізольоване жиле приміщення,, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34 ЖК), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання, якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил частини другої статті 54 ЖК УРСР передано наймачеві, який проживає в цій квартирі, його надають іншим особам у загальному порядку. Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку;

- ст. 47 ЖК УРСР передбачається норма жилої площі в Українській РСР, яка встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу.

- пунктом 67 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470, якщо в квартирі, у якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося у квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (пункти 13 і 14 Правил), незалежно від його перебування на квартирному обліку, надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати 13,65 кв. м на одну людину, крім випадків, коли наймач або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим рівня середньої забезпеченості жилою площею громадян у даному населеному пункті, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Вказані правила застосовуються незалежно від належності жилого будинку.

- статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

- у контексті рішення Європейського суду з прав людини у справі «KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE)) викладені загальні принципи тлумачення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до свого житла. Європейський суд з прав людини, констатував, що «згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займаного або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем», «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». «Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві...». «Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § § 40, 41, 42,43 ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

- пунктом 2 статті 8 Конвенції втручання у право на повагу до житла «має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною легітимною метою. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняттяприміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співрозмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів стат 8 Конвенції...» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03: 44, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року). На ці європейські принципи посилається Верховний Суд в своїх постановах щодо розгляду справ по захисту права на житло.

- ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки ОСОБА_1 разом із матірю ОСОБА_3 мають на праві спільної часткової власності приміщення загальною площею 15,55 кв.м. - одна кімната та 1/2 частину приміщень загального користування: кухні, ванни, туалету, коридору в квартирі АДРЕСА_1 . Квартира АДРЕСА_1 складається з двох житлових кімнат, поділена на два особових рахунки, особовий рахунок за № НОМЕР_1 на кв. АДРЕСА_1 відкрито на ім`я - ОСОБА_3 , інший особовий рахунок за № НОМЕР_2 на одну кімнату, загальної площею розміром 20,65 м2 (житловою площею 15 кв.м.) в цій же квартирі було відкрито на ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а її кімната не є приватизованою і належить до комунальної власності. Рішенням міськвиконкому Гайсинської міської Ради № 61 від 25.05.2016 року в зв`язку з відсутністю мінімального розміру житлової площі в квартирі АДРЕСА_1 за заявою позивачки її та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 взято на квартирний облік. В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано та проживають три особи: ОСОБА_1 , її син- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її мати ОСОБА_3 . Однак отримати право на отримання, зайняття та постійного користування ізольованим житловим приміщенням і Ѕ частини приміщення загального користування площею 20,65 м.кв., що звільнилася у квартирі АДРЕСА_1 , яку раніше займала та користувалася ОСОБА_4 в досудовому порядку не може, через відмову відповідача з підстав черговості, а тому позовні вимоги необхідно задовільнити з метою захисту порушеного права позивачки на отримання ізольованого приміщення, яке звільнилося після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст 158 ч.1 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, а тому заходи забезпечення позову накладені ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 13.08.2021р. необхідно скасувати.

На підставі викладеного ст.ст. 34, 47, 54 ЖК УРСР, керуючись ст.3, 12, 13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Гайсинської міської ради, тертя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , про право на отримання та зайняття ізольованого жилого приміщення і 1/2 частини приміщень загального користування, що звільнилися у квартирі, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право на отримання, зайняття та постійного користування ізольованим житловим приміщенням і Ѕ частини приміщення загального користування площею 20,65 м.кв., що звільнилася у квартирі АДРЕСА_1 , яку раніше займала та користувалася ОСОБА_4 .

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 13.08.2021р. на заборону Гайсинській міській раді видавати ордер або інший документ на право зайняття, проживання, отримання ізольованої кімнати № 16-а загальною площею 20,65 кв.м. і 1/2 частини приміщень загального користування, що звільнилися у двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 , яку займала, користувалася і мала на неї окремий особовий рахунок № НОМЕР_2 - ОСОБА_4 - третій / сторонній / особі в порядку черговості відповідно до ст. 43 ЖК УРСР.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: