ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/338/20 Номер провадження 22-ц/814/1025/22Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

секретар: Коротун І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бурбак Оксани Валеріївни на додаткове рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Решетилівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення Решетилівської селищної ради Полтавської області.,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до до Решетилівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення Решетилівської селищної ради Полтавської області.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2021 року у задоволенні заяви адвоката Бурбак О.В., поданої в інтересах відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погодившись з додатковим рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Бурбак О.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що місцевий суд дійшов невірного висновку про недоведеність належним чином понесення відповідачем ОСОБА_1 таких витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15 лисопада 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено, а додаткове рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2021 року - скасовано. Вказану постанову оскаржила позивач ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 09 лютого 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою для скасування постанови Полтавського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року суд касаційної інстанції вказав те, що апеляційний суд не врахував, що у даному випадку вирішувався спір немайнового характеру, та провів розгляд справи за апеляційною скаргою на додаткове рішення місцевого суду без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вказує, що вважає рішення місцевого суду законним і обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно частин 1, 3 статті 133 та частин 1, 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно вимог ч. ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами 1-3 ст.134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 8 статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні заяви адвоката Бурбак О.В. в інтересах відповідача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, районний суд своє рішення мотивував тим, що договір про надання правових послуг №07/10 від 07 жовтня 2020 року не містить жодної інформації про те, що послуги адвоката надаються саме з розглядом цивільної справи №546/338/20. В договорі розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару не зазначено. Однак, ст. 4 договору визначено, що гонорар та порядок розрахунків визначаються в окремій додатковій угоді, яка в матеріалах справи відсутня.

Колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2020 року між адвокатом Бурбак О.В. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правових послуг № 07/10.

21 жовтня 2020 року складений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат по справі № 546/338/20, відповідно до якого загальна сума судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 становить 8500 грн., з яких консультація адвоката - 500 грн, складання відзиву - 3000 грн., участь у судових засіданнях (приблизна кількість 5)- 5 000 грн.

Згідно квитанції № 193585 від 07 жовтня 2020 року за юридичні послуги ОСОБА_8 оплатила 8500 грн. по справі № 546/338/20 ( т.1, а.с. 145-149).

18 серпня 2021 року до районного суду поданий акт прийому-передачі наданих послуг адвокатом Бурбак О.В. замовнику ОСОБА_8 по справі № 546/338/20 до Договору про надання правових послуг № 07/10 від 07 жовтня 2020 року, відповідно до якого адвокат надала консультацію, провела аналіз судової практики, склала відзив, клопотання про зменшення витрат, клопотання про долучення доказів, заяву про застосування строку позовної давності на загальну суму 4000 грн. та участь в судових засіданням (кількість 6), що складає 6000 грн.

З урахуванням викладеного, узгоджений між сторонами розмір гонорару Адвоката за виконану роботу (надану послугу) згідно п.4.1 Договору про надання правових послуг № 07/10 від 07 жовтня 2020 року становить 10 000 грн.

Згідно квитанції № 193599 від 15 серпня 2021 року за представництво у справі ОСОБА_8 сплатила адвокату Бурбак О.В. 2 000 грн. ( т.2, а.с.164-165).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що заява адвоката Бурбак О.В. в інтересах відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо ненадання належних доказів на підтвердження розміру погодженого сторонами гонорару, оскільки відповідачем не надано додаткової угоди про гонорар та порядок його розрахунку, колегія суддів не бере до уваги, оскільки заявником надано належні докази укладення між сторонами договору про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару, а отже документально доведено понесені витрати на правову допомогу.

Доводи позивача про те, що вона не була належним чином ознайомлена з наданими представником відповідача доказаним на підтвердження розміру витрат на правову допомогу є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що представником відповідача зазначені докази надавались до суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 134, 137 ЦПК України.

Враховуючи обсяг послуг, наданих адвокатом позивачу, виходячи з критерію реальності, розумності та співмірності вартості адвокатських послуг, а також пропорційності розміру позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бурбак Оксани Валеріївни -задовольнити.

Додаткове рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2021 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч грн.)

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов