Справа № 603/132/22
Провадження №2/603/92/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2022 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І.М.

за участі секретаря судового засідання Мацькевич Г.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання строку на примирення по справі:

позивач: ОСОБА_2

представник позивача: адвокат Малетин Андрій Ярославович

відповідач: ОСОБА_1

предмет позову: розірвання шлюбу, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2022 року до Монастириського районного суду Тернопільської області надійшла вказана позовна заява.

14.03.2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Галіяну І.М.

Підставою звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів є неможливість подальшого спільного проживання в шлюбі, а також те, що відповідач не бере участі у вихованні, утриманні та догляді за дитиною.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 15.03.2022 року цивільну справу №603/132/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу, стягнення аліментів прийнято до свого провадження, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову про розірвання шлюбу заперечив та подав заяву про надання йому строку в шість місяців на примирення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, проте представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням ним власних технічних засобів та за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon», щодо заяви відповідача про надання відповідачу додаткового строку заперечив.

Ознайомившись з заявою відповідача по справі, який просив надати йому строк для примирення з метою збереження сім`ї, дослідивши матеріали цивільної справи та враховуючи те, що відповідач бажає зберегти сім`ю, суд вважає за необхідне надати відповідачу строк для примирення з наступних підстав.

Згідно положень ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Подача позивачем позову про розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, оскільки судом встановлено, що відповідач бажає примиритися і він має право вживати заходів для збереження сім`ї, а суд має у цьому сприяти оскільки це не суперечить моральним засадам суспільства.

Пленум ВС України у п.10 Постанови №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

За ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Визначаючи строк, який необхідно надати сторонам для примирення, суд вважає, що для прийняття мір для примирення буде достатнім надання сторонам три місяці.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження по справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що позивач заявила дві вимоги: про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ці вимоги не є основними та похідними одні до одних, тобто, вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину не залежить від вирішення одна від одної. Крім того, діючими нормами процесуального права передбачений різний порядок позовного провадження у справах за такими вимогами, а у справі щодо стягнення аліментів пріоритетним є її швидке вирішення.

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи. У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову з додатками.

За положеннями ч. 6 ст. 188 ЦПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

У відповідності до п. 2.3.30 Положення про автоматизовану систему документообігу суду від 26.11.2010 року №30 (зі змінами), у разі роз`єднання (виділення) судових справ виділена в окреме провадження судова справа не підлягає автоматизованому розподілу, а реєструється як така, що надійшла вперше та передається судді, яким ухвалено рішення про роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження чи виділення в окреме провадження.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З таких підстав, суд вважає за необхідне роз`єднати позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки це сприятиме швидкому, всебічному розгляду та вирішенню справи у повній відповідності з чинним законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 188, 274 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Роз`єднати позовні вимоги в цивільній справі № 603/132/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину виділивши вимогу про стягнення аліментів в самостійне провадження.

Передати роз`єднані матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - до канцелярії Монастириського районного суду Тернопільської області для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Заяву ОСОБА_1 про надання йому строку для примирення задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 строк на примирення з ОСОБА_2 , строком на 3 (три) місяці.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу зупинити до закінчення строку для примирення.

Ухвала в частині зупинення розгляду справи може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду в частині роз`єднання позовних вимог та виділення вимоги про стягнення аліментів в самостійне провадження оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 04.05.2022 року.

Суддя І. М. Галіян