Справа № 758/6492/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

представник позивача - Щелков П.С.,

представник відповідача-1 - Дешевий О.А.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг» до ОСОБА_1 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи - ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», ТОВ «РОЙЛАНС - Україна» (правонаступником якого є ТОВ «Ю.ЕФ. КЕПІТАЛ ПАРТНЕРС Україна», ТОВ «СОЮЗАФРИК ГРУП» про визнання договору іпотеки припиненим та вилучення записів,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить:

- визнати припиненим договір іпотеки від 21 лютого 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ройланс-Україна», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В., реєстровий № 549; - скасувати з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про іпотеку № 28895801 від 13 листопада 2018 року, здійснений на підставі договору іпотеки від 21 лютого 2014 року, щодо об`єкта нерухомого майна - нежилого будинку (літ. А), розташованого за адресою - АДРЕСА_1 ;

- скасувати з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про іпотеку № 4747953 від 29 грудня 2006 року, вчинений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В., щодо об`єкта нерухомого майна - нежилого будинку (літ. А), розташованого за адресою - АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що є власником 97/100 нежилого будинку за вищевказаною адресою. 24 жовтня 2006 року між АТ «ЕНЕРГОБАНК» та ТОВ «РОЙЛАНС-Україна» укладено договір про надання кредиту № 610-34, для придбання об`єктів нерухомості - нежилого будинку (літ. А), розташованого за адресою - АДРЕСА_1 . З метою виконання зобов`язання за таким договором, 29 грудня 2006 року укладено між банком та товариством договір іпотеки, предметом якого виступила вказане майно. В подальшому між банком та фінансовою установою ТОВ «ФК «Інвест Балтик груп» укладеного договори про відступлення права вимоги за договором про надання кредиту та договором іпотеки, відомості про які наведені вище. 08 листопада 2016 року та 09 листопада 2006 року між ТОВ «ФК «Інвест Балтик груп» та позивачем укладено договори про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 29 грудня 2006 року та договором про надання кредиту від 24 жовтня 2006 року відповідно. Отже, таким чином позивач набув прав та обов`язків первісного кредитора (АТ «ЕНЕРГОБАНК») та відповідно іпотекодержателем першої черги нежилого будинку (літ. А), розташованого за адресою - АДРЕСА_1 . Разом із тим, відповідно до судового рішення за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 . Відтак, такий є іпотекодавцем нежилого будинку (літ. А), розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , а тому до нього перейшли усі права та обов`язки за договором іпотеки від 29 грудня 2006 року, у тому обсязі, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Зобов`язання за договором про надання кредиту ані позивальником ТОВ «РОЙЛАНС-Україна», ані іпотекодавцем ОСОБА_1 не виконані перед позивачем, хоч вимоги були направлені, однак жодної відповіді не отримано позивачем. Таким чином, у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно з застереженням, яке містить у договорі іпотеки від 29 грудня 2006 року, яке було реалізовано та визнана право власності на 97/100 об`єкта нерухомого майна - нежитлового будинку, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , згідно з опису приміщень. У відповідності до Закону України «Про іпотеку» вважає, що оскільки позивач набув права власності на нежитлові приміщення у відповідності до договору іпотеки від 29 грудня 2006 року, а відтак припинились наступна іпотека за оспорюваним договором. Оскільки така іпотека (договір від 21 лютого 2014 року) припинена то відповідно припиняються і обтяження накладені згідно з такою іпотекою. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та ст. 391 ЦК України просить усунути перешкоди у праві користування та розпорядження наведеним вище майном. Позов задовольнити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішити питання судових витрат.

Відповідачем Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі- відповідач-2) подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що позивач не звертався із заявою про скасування запису про іпотеку № 28895801 від 13 листопада 2018 року, а відтак немає і відмови відповідача-2 у проведення такої реєстрації, у зв`язку із чим відсутні порушення прав позивача з боку відповідача-2. Разом із тим, на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію, записів про проведення державної реєстрації вносить відповідний запис про скасування державної реєстрацій прав. Просить у позові відмовити.

Позивачем подано до суду додаткові пояснення до позову. Наводить аргументи про те, що договір іпотеки між банком та відповідачем-1 укладено з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором банківського рахунку, що не передбачено чинним законодавством, оскільки встановити розмір основаного зобов`язання за договором банківського рахунку на момент укладення договору іпотеки. Договір про строковий банківський вклад, укладений між банком і відпоідачем-1 був визнаний нікчемним судовим рішенням, а відтак недійсність основного зобов`язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, тобто договору іпотеки. Просить позов задовольнити.

Відповідачем -1 подано до суду пояснення, які суд розцінює як відзив на позов, який містить заперечення. Наводить аргументи про те, що договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 08 листопада 2016 року та відповідне рішення про державного реєстратора про державну реєстрацію переходу права власності скасовано судовим рішенням (справа № 910/14476/19) та право власності зареєстровано за ТОВ «Ю.ЕФ. КЕПІТАЛ ПАРТНЕРС Україна». Між банком та відповідачем-1 існували договірні відносини за договором про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи від 21 лютого 2014 року. З метою забезпечення зобов`язань за таким договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки вищенаведеного нерухомого майна (іпотекодавець майновим поручитель банку ТОВ «Ройланс-Україна», іпотекодержатель ОСОБА_1 , предмет іпотеки - нежилий будинок (літ. А), розташованого за адресою - АДРЕСА_1 ). У зв`язку із тим, що банк не виконав взятих на себе зобов`язань за договором від 21 лютого 2014 року, відпоівдач-1 звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та стягнення моральної шкоди. Судовим рішенням, яке в подальшому було скасовано, визнано право власності на предмет іпотеки на підставі якого зареєстровано у державному реєстрі права власності, яке було скасовано 04 липня 2018 року. У відповідності до ст. 13 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий у наступну іпотеку, якщо інше не встановлено попереднім договором іпотеки та зі згоди попередніх іпотекодержателі. Така іпотека є дійсною до повного виконання зобов`язань за основним договором. Наводить доводи про те, що до позивача перейшло право вимоги лише у межах суми, яка до них перейшла, а не на всю вартість предмета іпотеки, вартість якого є вищою за наявний борг, а відтак наступна іпотека не може бути припинена в силу ст. 13 ЗУ «Про іпотеку». Просить у позові відмовити.

Третьою особою ТОВ «Ю.ЕФ. КЕПІТАЛ ПАРТНЕРС Україна», подано до суду пояснення на позов. Наводить відомості про те, що у державного реєстратора були відсутні підстави для реєстрації наступної іпотеки за відповідачем ОСОБА_1 (далі - відповідач-1), оскільки такий договір був припинений в силу ст. 17 Закону України «Про іпотеку» внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем. У зв`язку із цим запис про іпотеку підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити.

09 жовтня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2021 суддею у справі визначено Якимець О.І. у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_2

26 травня 2021 року ухвалою судді прийнято до розгляду справу за правилами загального позовного провадження.

17 листопада 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивач позов підтримав та просить такий задовольнити з підстав викладених у заявах по суті.

У судовому засіданні представник відповідача-1 заперечив проти позову та просить у такому відмовити.

У судове засіданні інші учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання. Клопотань про відкладення не подано. Заслухавши думку присутніх учасників справи, враховуючи наявність відзивів на позов від відповідачів та третьої особи, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Суд установив, 24 жовтня 2006 року між Акціонерним банок «Енергобанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЙЛАНС-Україна» (правонаступником якого є ТОВ «Ю.ЕФ. КЕПІТАЛ ПАРТНЕРС Україна») укладено договір про надання кредиту № 610-34 (далі - кредитний договір). Предмет договору - кредит у сумі 20000000,00 грн для придбання об`єктів нежитлового приміщення, що знаходяться за адресою - місто Київ, вулиця Воздвиженська, 56 та АДРЕСА_1 . Термін з 24 жовтня 2006 року по 21 жовтня 2016 року. Відсотки за користування кредитом 17,5 % на рік. Строк до 300 місяців / Том 1, арк. спр. 16-22/.

29 грудня 2006 року між сторонами укладено договір іпотеки з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, із наступними змінами до нього від 23 липня 2014 року в частині предмету іпотеки (далі - договір іпотеки). Предмет іпотеки - нежитлові приміщення, які розташовані за адресою - АДРЕСА_1 , що складає 97/100 частин від нежилої площі будівлі 3802,30 кв. м. (п. 1 договору про внесення змін). Договори нотаріально посвідчені приватними нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г. В. та зареєстровані у реєстрі за № 6485 та № 1508 відповідно /Том 1, арк. спр. 23-32/.

В подальшому, 03 листопада 2006 року між Акціонерним товариством «Енергобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ БАЛТИК ГРУП» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги за договором про надання кредиту від 24 жовтня 2006 року № 610-34 та договором іпотеки від 29 грудня 2006 року /Том 1, арк. спр. 33-45/.

08 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ БАЛТИК ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки. Власником нерухомого майна, що виступає предметом іпотеки, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (п. 1 договору) /Том 1, арк. спр. 46-50/.

09 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ БАЛТИК ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором /Том 1, арк. спр. 51-54/.

У зв`язку з тим, що право власності на предмет іпотеки перейшло до іншої особи, а саме ОСОБА_1 , а тому ТОВ «АК «Консалтинг», у відповідності до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», звернулось 11 листопада 2016 року із вимоги про виконання взятих зобов`язань за кредитним договором, виконання яких забезпечено договором іпотеки, адже іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна /Том 1, арк. спр. 55-63/.

Події, які передували набуттю ОСОБА_1 права власності на нерухоме нежитлове приміщення, що було предметом договору іпотеки.

21 лютого 2014 року між Акціонерним товариством «Енергобанк» та ОСОБА_1 укладеного договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи № 5101 (далі - депозитний договір) / Том 1, арк. спр. 70-72/.

21 лютого 2014 року між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЙЛАНС-Україна» (іпотекодавець), яке є майновим поручителем АТ «Енергобанк», укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. та зареєстрований в реєстрі за № 549 (далі - договір іпотеки № 549). Предмет іпотеки - нежитлове приміщення за адресою - АДРЕСА_1 /Том 1 , арк. спр. 73-82/.

23 січня 2015 року рішенням Києво-Святошинського районного суд Київської області (справа № 369/238/15-ц), яке в подальшому скасовано постановою Великої Палати Верховного суду від 29 травня 2018 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 549 в рахунок погашення заборгованості АТ «Енергобанк» перед ОСОБА_1 за депозитним договором. Визнано, зокрема право власності не нежитлові приміщення, які були предметом договору іпотеки № 549 за ОСОБА_1 /Том 1, арк. спр. 83-120/.

Відтак, у зв`язку із наведеним вище, ОСОБА_1 не є власником, а залишається іпотекодержателем нерухомого майна - нежитлового будинку (літ. А) по АДРЕСА_1 , загальною площею 3802,3 кв. м., відповідно до договору іпотеки № 549.

Відповідно до Інформацій з Державного реєстру речових праві на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, від 15 травня 2019 року, 26 липня 2021 року, 08 грудня 2021 року, 01 лютого 2022 року нежитлове приміщення - нежилий будинок літ «А» по АДРЕСА_1 :

- належало на праві приватної власності, частка 97/100, ТОВ «АК Консалтинг». З 23 липня 2021 року належить на праві приватної власності, Товариству з обмеженою відповідальністю «Союзафрик Груп», на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 23 липня 2021 року, зареєстрований за номером 320 ;

- належить на праві приватної власності, частка 3/100, Товариству з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ. КЕПІТАЛ ПАРТНЕРС Україна», на підставі договору купівлі-продажу від 02 вересня 2008 року, зареєстрований за номером 5954;

- інформація про державну реєстрацію іпотеки: 29 грудня 2006 року за договором іпотеки (іпотекодавець ТОВ «РОЙЛАНС-Україна»), іпотекодержатель ТОВ «СОЮЗАФРИК Груп») та 21 лютого 2014 року за договором іпотеки № 549 (іпотекодавець ТОВ «РОЙЛАНС-Україна», іпотекодержатель ОСОБА_1 ).

Отже, у приватній власності позивача не перебуває нежилий будинок літ «А» по АДРЕСА_1 , частка 97/100, адже таке набуло ТОВ «СОЮЗАФРИК ГРУП».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду із позовом позивач наводить доводи про те, що оскільки набув права власності на спірне майно, а відтак припинена наступна іпотека ОСОБА_1 у відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», адже звернуто стягнення за попередньою іпотекою, а тому має право вимагати усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження своїм майном згідно з ст. 391 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 1 Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Наступна іпотека - це передання в іпотеку нерухомого майна, яке вже є предметом іпотеки за попереднім іпотечним договором.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об`єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об`єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотекодержателем попередній іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов`язання перед попереднім іпотекодержателем ще не настав. Якщо попередній іпотекодержатель не скористався цим правом, попередня іпотека є дійсною до повного задоволення вимоги попереднього іпотекодержателя за основним зобов`язанням, а право власності на предмет іпотеки переходить до нового власника разом з обтяженням цього майна попередньою іпотекою. Попередній іпотекодержатель має право на підставі письмової заяви припинити звернення стягнення на предмет іпотеки, ініційоване наступним іпотекодержателем, якщо таке стягнення матиме наслідком неповне задоволення вимог попереднього іпотекодержателя. У цьому разі вимоги наступного іпотекодержателя підлягають задоволенню після звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем і після повного задоволення його вимог, забезпечених іпотекою. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов`язання перед наступним іпотекодержателем не настав. При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог.

Отже, аналізуючи зазначені норми, законодавець передбачив можливість передачі нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці, в наступну іпотеку та звернення стягнення на нього, не припиняючи наступну іпотеку при зверненні стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержатилем.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Повертаючись до матеріалів справи суд установив, що позивач набув права вимоги у відповідності до договору про відступлення права вимоги від 09 листопада 2016 року за договором про надання кредиту від 24 жовтня 2006 року № 610-34. Перейшло право вимоги за кредитним договором на суму 2842058,66 грн та позивач мав право задовольнити таку вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до укладеного між сторонами 08 листопада 2016 року договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, зареєстрований у реєстрі за № 2221. Попри те, останній договір був визнаний судовим рішенням Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2020 року та Північного апеляційного господарського суду від 29 вересня 2020 року у справі № 910/14476/19 недійсним та скасовано державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно, яке було зареєстроване за позивачем. Цими ж рішеннями встановлено обставину щодо розміру грошової вимоги позивача у вищевказаній сумі /Том 2, арк. спр. 98-106/.

Відповідно до реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна вартість майно, переданого в іпотеку за договором іпотеки від 29 грудня 2006 року становить у розмірі 48624497,39 грн (п. 1.2, 1.3 договору іпотеки) /Том 1, арк. спр. 23-30/.

Відтак, оскільки позивач отримав право на звернення на предмет іпотеки у відповідності до договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 08 листопада 2016 року на суму 2842058,66 грн, яка є значно меншою ціни предмету іпотеки, а відтак у відповідності до ст. 13 Закону України «Про іпотеку» наступний іпотекодержатель ОСОБА_1 також мав право звернути стягнення на предмет іпотеки, а тому у відповідності до ст. 17 цього Закону у зв`язку із набуття права власності на таке майно попереднім іпотекодержателем ТОВ «АК КООНСАЛТИНГ» наступна іпотека ОСОБА_1 не припинилась.

Окрім цього, суд прийшов до переконання про те, що на момент розгляду справи порушення права позивача відсутнє, оскільки право власності на спірне нерухоме майно, зареєстроване за позивачем у відповідності до виконання вимог договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 08 листопада 2016 року, яке було скасовано судовим рішенням, а відатк скасовано записи про набуття права власності позивачем, право вимоги позивача становить у сумі 2842058,66 грн за договором про відступлення права вимоги від 09 листопада 2016 року за договором про надання кредиту від 24 жовтня 2006 року № 610-34, а відтак суд не встановив, яким чином наступна іпотека спірного нерухомого майна порушує права ТОВ «АК Консалтинг», яке б підлягало захисту у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що відсутня підстава для припинення договору іпотеки від 21 лютого 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «РОЙЛАНС-Україна» у відповідності до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку зі зверненням стягнення за попередньою іпотекою, а тому у цій позовній вимозі необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про скасування записів про іпотеку за договором іпотеки від 21 лютого 2014 року, суд прийшов до переконання про те, що оскільки такі є похідними від основної, у якій відмовлено повністю, а відтак відсутні підстави для задоволення похідних позовних вимог.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, під час розгляду справи судом останній не встановив законних підстав для припинення спірного договору з наступним скасуванням записів про це у відповідних державних реєстрах, адже позивачем цього не доведено у відповідності до вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України, а тому у позові необхідно відмовити повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а відтак сплачений позивачем судовий збір необхідно покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг» до ОСОБА_1 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи - ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», ТОВ «РОЙЛАНС - Україна» (правонаступником якого є ТОВ «Ю.ЕФ. КЕПІТАЛ ПАРТНЕРС Україна», ТОВ «СОЮЗАФРИК ГРУП» про визнання договору іпотеки припиненим та вилучення записів - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом - покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг» (місцезнаходження - 01015, м. Київ, вул. Московська, 41/8, );

відповідач-1 ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач-2 Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження - 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, );

третя особа-1 ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» (місцезнаходження - 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 56, );

третя особа-2 ТОВ «РОЙЛАНС - Україна» (правонаступником якого є ТОВ «Ю.ЕФ. КЕПІТАЛ ПАРТНЕРС Україна» (місцезнаходження - 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 56, );

третя особа-3 ТОВ «СОЮЗАФРИК ГРУП» (місцезнаходження - 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, ).

Повне судове рішення складено 11 лютого 2022 року.

Суддя О. І. Якимець