Ухвала

Іменем України

28 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 150/57/20

провадження № 61-3681ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Селянське (фермерське) господарство «Оріон»,

третя особа - Державний реєстратор Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області Косарєв Микола Володимирович,

розглянув касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Оріон» на додаткове рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року у складі судді Суперсона С. П. та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2022 року у складі колегії суддів: Панасюка О. С., Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Оріон» (далі - СФГ «Оріон»), за яким просила скасувати запис про державну реєстрацію оренди № 29899316 від 16 січня 2019 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 45101055, щодо права оренди земельної ділянки площею 1,6285 га, кадастровий номер :08:002:0242, яка належить ОСОБА_1 та розташована на території Борівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведену 16 січня 2019 року державним реєстратором Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області Косарєвим М. В.; скасувати запис про державну реєстрацію оренди від 16 січня 2019 року № 29899704, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 45101492, щодо права оренди земельної ділянки площею 1,6286 га, кадастровий номер :08:002:0243, яка належить ОСОБА_1 та розташована на території Борівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведену 16 січня 2019 року державним реєстратором Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області Косарєвим М. В.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року позов задоволено. Скасовано запис про державну реєстрацію оренди від 16 січня 2019 року № 29899316, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 45101055, щодо права оренди земельної ділянки площею 1,6285 га, кадастровий номер :08:002:0242, яка належить ОСОБА_1 та розташована на території Борівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведену 16 січня 2019 року державним реєстратором Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області Косарєвим М. В. Скасовано запис про державну реєстрацію оренди № 29899704 від 16 січня 2019 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 45101492, щодо права оренди земельної ділянки площею 1,6286 га, кадастровий номер :08:002:0243, яка належить ОСОБА_1 та розташована на території Борівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведену 16 січня 2019 року державним реєстратором Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області Косарєвим М. В.

Додатковим рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2021 року, задоволено заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Стягнуто з СФГ «Оріон» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 681,60 грн, витрати на оплату вартості судової почеркознавчої експертизи у розмірі 3 938,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 116,40 грн.

Додаткове рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачкою у зв`язку зі сплатою судового збору. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої статті 141 ЦПК України), а відтак з відповідача підлягають стягненню витрати на оплату вартості судової почеркознавчої експертизи та витрати на професійну правничу допомогу. Розмір наданої позивачці ОСОБА_1 правової допомоги є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих послуг та значенням справи для сторін. З таким висновком погодився й суд апеляційної інстанції.

У квітні 2022 року СФГ «Оріон» звернулося засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткове рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2022 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким зменшити розмір стягнутих ви трат на правову допомогу з 32 116,00 грн до 6 000,00 грн.

Касаційну скаргу обґрунтовує тим, що розмір стягнутих витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі 910/3929/18, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною першою статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Як убачається з оскаржуваних судових рішень, представником ОСОБА_1 - адвокатом Палій Т. Г. на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги б/н від 22 січня 2020 року; ордер серії ВН № 067969; акт виконаних робіт від 29 жовтня 2021 року з детальним описом наданих адвокатських послуг; квитанцію від 06 лютого 2020 року № 5 на суму 5 000,00 грн; квитанцію від 05 листопада 2020 року № 8 на суму 5 000,00 грн.

З наданих документів судом встановлено, що розмір гонорару адвоката Палій Т. Г. за надання правової допомоги становив 32 116,40 грн, з яких невиплаченими залишились 22 116,40 грн.

Відповідач подав до суду першої інстанції заперечення щодо розміру вартості адвокатських послуг, посилаючись на те, що ця справа не відноситься до складних справ, адвокатом не доведено фактичний витрачений час на підготовку та подання відповідних процесуальних документів, участь адвоката в судових засіданнях у тому обсязі, як ним зазначено та наведено в розрахунку, а тому враховуючи розумність та фактичність понесених витрат, просив зменшити їх до 6 000,00 грн.

Залишаючи без змін додаткове рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що понесені позивачкою витрати підтверджені належними і допустимими доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону, а доводи апеляційної скарги про те, що ця справа не відноситься до складних справ, адвокатом не доведено фактичний витрачений час на підготовку та подання відповідних процесуальних документів, участь адвоката в судових засіданнях в тому обсязі, як ним зазначено та наведено в розрахунку, не заслуговують на увагу, тому що не містять обґрунтування та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з СФГ «Оріон» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Палій Т. Г. у суді першої інстанції, у розмірі 32 116,40 грн.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, натомість зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою доказам на підтвердження витрат на правову допомогу, проте в силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та здійснювати переоцінку доказів.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі 910/3929/18, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц є безпідставними, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій перевірили документи, надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, відтак відсутні підстави вважати, що оскаржувані судові рішення суперечать зазначеним правовим позиціям.

Отже, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до такого висновку.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Оріон», третя особа - державний реєстратор Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області Косарєв Микола Володимирович, за касаційною скаргою Селянського (фермерського) господарства «Оріон» на додаткове рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2022 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак