ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/633/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/932/19 Категорія: на ухвалу Чепурний О.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ;

виконавець - головний державний виконавець Драбівського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Михлик Олена Валеріївна; Драбівський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

боржник - ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу - Драбівський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Драбівського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2022 року за скаргою ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу,

в с т а н о в и в:

09 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до Драбівського районного суду Черкаської області зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.Скарга обґрунтована тим, що 25 травня 2021 року нею був направлений для примусового виконання виконавчий лист по справі №692/932/19, виданий Драбівським районним судом 21 листопада 2020 року про її вселення в житловий будинок по АДРЕСА_1 .

10 листопада 2021 року вона направила заяву з вимогою направити на її адресу належно оформлені копії постанови про відкриття виконавчого провадження №65650122 та акта проведення виконавчий дій 13 жовтня 2021 року в будинку по АДРЕСА_1 , які отримала 02 грудня 2021 року. Під час ознайомлення вона дізналась, що 13 жовтня 2021 року їй було повернуто виконавчий лист. Вважає її протиправною та просить скасувати. ОСОБА_1 вказує, що 13 жовтня 2021 року з метою вселення вона прибула до будинку по АДРЕСА_1 , проте боржник не впустив до будинку її представника адвоката Бичка В.І. Скаржниця разом з державними виконавцями зайшла до будинку де її примушували підписати акт про її вселення, вона була змушена заявити про відмову підписати даний акт, який був складений завчасно. Скаржниця зазначила, що фактично виконавець не виконав рішення суду, не провів фактичного вселення, не встановив порядок користування ним та господарськими спорудами, не надав їй можливість вільного доступу в будинок, а тому не відбулось реального виконання рішення суду.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії головного державного виконавця Драбівського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Михлик Олени Валеріївни при складанні акта державного виконавця по виконавчому провадженню №65650122 від 13 жовтня 2021 року протиправними.

Визнано дії головного державного виконавця Драбівського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Михлик Олени Валеріївни при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві по виконавчому провадженню №65650122 від 13 жовтня 2021 року протиправними та скасовано вказану постанову.

Стягнуто з Драбівського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 6300 гривень 00 копійок.

В решті вимог відмовлено.

Ухвала суду обґрунтована тим, що не допуск представника стягувача адвоката Бичка В.І. до вчинення виконавчих дій позбавило ОСОБА_1 отримання необхідної правової допомоги, та позбавило можливості Бичка В.І. виконувати свої зобов?язання перед ОСОБА_1 . Дане порушення прав стягувача суд вважав суттєвим, оскільки воно пов?язане з отриманням правової допомоги, а тому проведення виконавчих дій, без вмотивованої відмови у допуску представника стягувача до таких дій має наслідком визнання таких дій протиправними. Скасування самого акту складеного державним виконавцем від 13 жовтня 2021 року суд вважав неможливим, оскільки в ньому лише зафіксовані обставини, які встановлені під час вчинення виконавчих дій, і даний акт не встановлює будь-яких прав чи обов?язків для сторін.

Наведені у скарзі інші підстави для визнання дій державного виконавця протиправними суд вважав недостатньо обґрунтованими, оскільки скаржниці було забезпечено доступ до домоволодіння, приміщення будинку та до кімнати, а вирішення побутових питань не обумовлено рішенням суду. Суд звернув увагу, що законом передбачена можливість відновлення виконавчих дій, якщо після вселення боржник здійснює перешкоди стягувачу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Драбівський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2022 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

В апеляційній скарзі вказує, що в матеріалах виконавчого провадження № 65650122 відсутній оригінал чи належним чином завірена копія документу, що посвідчує повноваження представника стягувача.

Зазначає, що боржник дійсно відмовився допустити представника скаржниці до житлового будинку, проте, це не позбавило скаржницю можливості отримувати правову допомогу, оскільки її представник перебував біля будинку та вона мала можливість безперешкодно з ним спілкуватись.

Вказує, що у зв`язку з відмовою стягувача вселятися в домоволодіння по АДРЕСА_1 , 13 жовтня 2021 року державний виконавець, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки примусове виконання рішення суду про вселення стягувача не передбачає вирішення побутових питань.

Враховуючи постійну неявку стягувача на призначений час і місце вселення, а також особисту відмову стягувача від вселення, вважає дії державного виконавця такими, що вчинені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Звертає увагу, що оскільки ОСОБА_1 була особисто присутня під час вчинення виконавчих дій 13 жовтня 2021 року і при цьому їй неодноразово було роз`яснено правові наслідки її відмови від вселення, то перебіг строку на оскарження вказаних дій починається саме з 13 жовтня 2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

ОСОБА_1 та Драбівський відділ ДВС у Золотоніському районі Черкаської області надіслали на електронну адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із матеріалів справи вбачається, що під час виконання виконавчого листа № 692/932/19, виданого Драбівським районним судом Черкаської області 26 травня 2021 року про вселення ОСОБА_1 в житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , 13 жовтня 2021 року головним державним виконавцем Драбівського відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМ УМЮ (м. Київ) Михлик О.В. складено Акт державного виконавця, яким встановлено, що 13 жовтня 2021 року стягувач ОСОБА_1 відмовилась вселятися у житлове приміщення в АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вхідні двері до кімнати № НОМЕР_1 відсутні, а тому вона не може поставити на цій кімнаті свої замки. Зі слів ОСОБА_1 фактично примусове вселення не відбулося, бо двері відсутні, кімната не звільнена. Боржник вселенню не перешкоджав, представника стягувача Бичка В.І. до домоволодіння не впустив (а.с. 38).

Стягувач ОСОБА_1 від підпису вказаного акту відмовилась, однак, була присутня під час проведення виконавчих дій, що визнається учасниками справи.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця при складенні акту, суд першої інстанції дії державного виконавця неправомірними у зв`язку із проведенням виконавчих дій без вмотивованої відмови у допуску представника стягувача до таких дій.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим.

Так, статтею 67 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.

У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

Згідно із Актом державного виконавця від 13 жовтня 2021 року вселення проводилось за участю двох понятих та двох працівників поліції, що відповідає вимогам статті 67 вказаного Закону (а.с. 38).

Викладені у акті обставини щодо відмови від вселення у зв`язку з відсутністю вхідних дверей у кімнаті НОМЕР_1, ОСОБА_1 не спростувала та не заперечувала проти них, а навпаки, підтвердила у своїй скарзі на дії державного виконавця.

Посилання суду першої інстанції на позбавлення права стягувача на правову допомогу спростовуються поясненнями самої ОСОБА_1 та державного виконавця, згідно із якими представник стягувача адвокат Бичок В.І. перебував біля будинку та скаржниця мала можливість з ним спілкуватись і отримувати необхідну інформацію. Оскільки державним виконавцем виконувалось рішення про вселення ОСОБА_1 , обов`язковою була саме присутність стягувача під час вчинення виконавчих дій.

Скарга ОСОБА_1 зводиться до того, що державним виконавцем не було виконане рішення суду по суті, не проведено фактичного примусового реального вселення її у кімнату вказаного будинку, не встановлено порядку користування будинком та господарськими спорудами і не надано їй фізичної можливості вільного доступу до будинку.

Разом з тим скаржницею не наведено жодних підстав щодо порушення державним виконавцем вимог закону при складенні акту державного виконавця від 13 жовтня 2021 року, у якому викладено фактичні обставини при проведенні виконавчих дій.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання дій державного виконавця при складенні акта від 13 жовтня 2021 року про вселення ОСОБА_1 до будинку, та вважає такі висновки суду помилковими.

Крім того, судом першої інстанції не було надано оцінку доводам державного виконавця щодо пропуску скаржницею строку для звернення зі скаргою в частині оскарження акту державного виконавця від 13 жовтня 2021 року.

Так, згідно зі статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскаржуваний акт складено 13 жовтня 2021 року, про що було достовірно відомо ОСОБА_1 , оскільки вона була присутня під час виконавчих дій.

Однак скаргу на дії державного виконавця при складенні цього акту, ОСОБА_1 подано лише 09 грудня 2021 року, тобто із пропуском строків, встановлених статтею 449 ЦПК України та частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Із клопотанням про поновлення пропущеного строку скаржниця не зверталась.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції на підставі статей 126, 449 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був залишити без розгляду скаргу ОСОБА_4 в частині оскарження дій державного виконавця щодо складення акту від 13 жовтня 2021 року.

Відповідно до статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З огляду на викладене, у апеляційного суду відсутні повноваження для скасування ухвали суду із залишенням без розгляду вимог скарги на дії державного виконавця у зв`язку із пропуском скаржником строку на подання скарги в порядку статті 126 ЦПК України.

Щодо вимог про визнання протиправними дій державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 13 жовтня 2021 року та скасування цієї постанови колегія суддів вказує наступне.

Постановою головного державного виконавця Драбівського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Михлик О.В. від 13 жовтня 2021 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу виконавчий лист № 692/932/19, виданий 26 травня 2021 року Драбівським районним судом Черкаської області, про вселення ОСОБА_1 в житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . (а.с. 6).

У мотивувальній частині постанови вказано, що 13 жовтня 2021 року стягувач ОСОБА_1 відмовилась вселятися у житловий будинок по АДРЕСА_1 . Свою відмову від вселення пояснила відсутністю вхідних дверей до кімнати № НОМЕР_1 у зв`язку з чим вона не може поставити свій замок на виділену їй у користування кімнату.

Пунктом 4 частини 1 статті 37 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

У оскаржуваній постанові не вказано як саме стягувач ОСОБА_1 перешкоджала проведенню виконавчих дій, а відмова вселитись у житловий будинок не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем необґрунтовано винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» із підстав, вказаних у постанові, а тому її слід скасувати.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково;ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2022 року в частині визнання протиправними дій головного державного виконавця Драбівського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Михлик Олени Валеріївни при складанні акта державного виконавця по виконавчому провадженню №65650122 від 13 жовтня 2021 року скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог; ухвалу суду в частині визнання дій головного державного виконавця Драбівського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Михлик Олени Валеріївни при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві по виконавчому провадженню №65650122 від 13 жовтня 2021 року протиправними та скасування вказаної постанови - залишити без змін; ухвалу суду в частині стягнення з Драбівського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 6300 гривень 00 копійок скасувати.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку зі зміною судового рішення апеляційний суд змінює розподіл судових витрат.

В матеріалах справи містяться докази про розмір витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції в сумі 6300 грн (а.с. 8, 108-109). У скарзі ОСОБА_5 просила суд стягнути на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, вказавши, що остаточний розрахунок вказаних витрат буде надано в подальшому.

Скаргу ОСОБА_1 задоволено на 50 %, тому із Драбівського відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області на її користь слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3150 грн.

При поданні апеляційної скарги Драбівським відділом ДВС у Золотоніському районі Черкаської області сплачено судовий збір в розмірі 2481 грн, отже, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги на 50 %, із ОСОБА_1 слід стягнути на користь відділу ДВС понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1240,50 грн.

Шляхом взаємозаліку із Драбівського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1909,50 грн (3150 грн - 1240,50 грн).

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Драбівського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

Ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2022 року в частині визнання протиправними дій головного державного виконавця Драбівського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Михлик Олени Валеріївни при складанні акта державного виконавця по виконавчому провадженню №65650122 від 13 жовтня 2021 року скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Ухвалу суду в частині визнання дій головного державного виконавця Драбівського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Михлик Олени Валеріївни при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві по виконавчому провадженню №65650122 від 13 жовтня 2021 року протиправними та скасування вказаної постанови залишити без змін.

Ухвалу суду в частині стягнення з Драбівського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 6300 гривень 00 копійок скасувати.

Стягнути із Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1909 гривень 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді