Справа № 347/375/21
Провадження № 22-ц/4808/236/22
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

з участю секретаря Максимів Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» ТОВ «СК «Фарес» на рішення Косівського районного суду від 19 жовтня 2021 року, в складі судді Крилюк М.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Кутської селищної об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом Кутської селищної об`єднаної територіальної громади Косівського району про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 17 січня 2016 року між нею та ОСОБА_5 укладено договір позики, згідно якого вона передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, які остання зобов`язувалась повернути у строк до січня 2017 року.

03 березня 2017 року ОСОБА_5 повернула кошти в сумі 500 доларів США та одночасно зазначила суму додатково суму боргу 1180 доларів США, таким чином загальна сума боргу складала 11180 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Рішенням Косівського районного суду від 12 червня 2020 року по справі № 347/1259/18 визнано дійсним правочин договір позики від 17 січня 2016 року, за яким ОСОБА_1 надала в борг ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , кошти в сумі 11180 доларів США та звернуто стягнення боргу померлої ОСОБА_5 в сумі 11180 доларів США в межах боргового зобов`язання на належний останній на праві власності - житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Позивачка, посилаючись на те, що рішення суду не виконано, заборгованість за рахунок майна не погашена, спадкоємці майна померлої відмовилися від прийняття спадщини та з часу відкриття спадщини пройшло більше року, після смерті спадкодавця її вимоги кредитора не були задоволені, просила визнати спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - відумерлою та визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Косівського районного суду від 05 липня 2021 року до участі у справі залучено третіх осіб на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Рішенням Косівського районного суду від 19 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 і складається із житлового будинку загальною площею 174,9 кв.м, житловою площею 80,9кв.м.

Представник АТ «УкрСиббанк» ТОВ «СК «Фарес» як особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про його права, подав на дане рішення апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів скарги зазначив, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту ОСОБА_5 27 листопада 2006 року уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредитку, відповідно до якого отримала кредитні кошти та зобов`язувалась їх повернути. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_5 уклала договір іпотеки від 28 листопада 2006 року та іпотечний договір від 19 вересня 2008 року на підставі яких передала в іпотеку банку житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Одночасно з укладенням договорів іпотеки були зареєстровані заборона відчуження та обтяження іпотекою.

Згідно листа начальника Косівського РВ ДВС від 22.07.2020 року банку стало відомо, що боржник ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Для надання інформації щодо спадкоємців померлої ОСОБА_5 , АТ «УкрСиббанк» звернулось до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М., з відповіді якої вбачається, що нею заведена спадкова справа за заявою ОСОБА_2 , однак на підставі ст. 1273 ЦК України ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини.

Рішенням Косівського районного суду від 26 липня 2021 року за заявою АТ «УкрСиббанк» спадщину після смерті ОСОБА_5 визнано відумерлою.

Із відповіді Кутської селищної ради АТ «УкрСиббанк» стало відомо, що рішенням Косівського районного суду від 19 жовтня 2021 року право власності на іпотечне майна визнано за іншим кредитором ОСОБА_1 .

Таким чином, 04 листопада 2021 року АТ «УкрСиббанк» дізнався про порушення своїх прав та інтересів.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції будучи достовірно обізнаним, про те що права та інтереси банку, як іпотекодержателя можуть бути порушені при ухваленні оскаржуваного рішення, не залучив банк як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 не врахувала, що територіальна громада в особі Кутської селищної ради Косівського району ще не набула прав на відумерлу спадщину у вигляді нерухомого майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , що давало б позивачу право вимоги передбаченої ч.4 ст.1277 ЦК України.

На думку представника АТ «УкрСиббанк» даний позов є передчасним, а відтак позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , як кредитора спадкодавця, в тому порядку, як це заявив позивач не ґрунтується на законі.

Предмет іпотеки належний спадкодавцю ОСОБА_5 , а саме будинок в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 905 кв м в АДРЕСА_1 перебувають в іпотеці АТ УкрСиббанк» та під обтяженням у вигляді заборони відчуження вказаного заставного майна.

АТ «УкрСиббанк» не надавав згоду на передачу права власності на іпотечне домоволодіння позивача, або будь-який інший спосіб.

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції незаконно визнав право власності за позивачем ОСОБА_1 на предмет іпотеки АТ «УкрСиббанк», пріоритет звернення стягнення на який належить виключно кредитору та іпотекодержателю АТ «УкрСиббанк», на предмет іпотеки переданої у власність Кутській селищній об`єднаній територіальній громаді Косівського району, внаслідок визнання спадщини ОСОБА_5 відумерлою.

Правом на подачу відзиву сторони не скористались.

У судове засідання апеляційного суду представник АТ «УкрСиббанк» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Представник Кутської селищної ради у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради.

Треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Статтею 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 18 ЦПК України, обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що спадкоємці майна померлої ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадкового майна та після смерті спадкодавця вимоги кредитора ОСОБА_1 визначені рішенням суду не були задоволені, тому є всі підстави для визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання спадщини відумерлою, суд зазначив, що рішенням Косівського районного від 26 липня 2021 року вказану спадщину вже визнано відумерлою.

Однак, з висновком суду в частині визнання права власності на спадкове майно колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли з приводу боргового зобов`язання, оформленого 17.01.2016 року договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Рішенням Косівського районного суду від 12.06.2020 року визнано дійсним правочин договір позики від 17.01.2016 року за яким ОСОБА_7 надала в борг - позичила ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти в сумі 11180 доларів США, що еквівалентно 311 698,40 грн. Також вирішено звернути стягнення боргу померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 в сумі 11180 дол. США, що еквівалентно 311 698,40 грн. в межах вказаного боргового зобов`язання на належне останній на праві власності майно - житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.02.2021 року власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 24.11.1995 року вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 дійсно належить на праві власності ОСОБА_5 .

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки виданої Кутською селищною радою Косівського району від 17.05.2019 року №156/02-24 ОСОБА_5 на день смерті перебувала на реєстраційному обліку в АДРЕСА_1 , де постійно проживала з 25.06.1985 року по день смерті. У даному житловому будинку на день смерті ОСОБА_5 були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 до нотаріальної контори звернулася її дочка ОСОБА_2 , яка пізніше 15.10.2019 року відкликала подану заяву, тобто відмовилася від спадкового майна.

До апеляційної скарги апелянтом долучено: кредитний договір від №0 від 27.11.2006 року, договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 19.09.2008 року, договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 19.09.2008 року, які укладені між АКІБ Укрсиббанк та ОСОБА_5 (а.с. 132-138 т.1).

Встановлено також, що 28.11.2006 року між АКІБ Укрсиббанк та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, згідно з яким для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 ОСОБА_5 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 905 кв.м., що знаходиться за вказаною адресою.

Рішенням Косівського районного суду від 18.05.2006 року стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 19.09.2008 року у розмірі 2246,65 дол. США та пеню у розмірі 2061,76 грн (а.с. 148-149 т.1).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.10.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором від 27.11.2006 року № 0 у розмірі 20924,17 дол. США та заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.09.2008 року у розмірі 7438,87 дол. США (а.с. 145-147 т.1).

Згідно Витягу з Державного реєстру іпотек - 28.11.2006 року на підставі договору іпотеки від 28.11.2006 року зареєстровано обтяження на житловий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 905 кв.м. за вказаною адресою.

Судом першої інстанції до матеріалів справи долучено ухвалу Косівського районного суду від 02 червня 2021 року (справа № 347/141/21) про прийняття до провадження цивільної справи за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заінтересована особа - Кутська селищна рада, про визнання спадщини відумерлою (а.с. 64-65), та ухвалу в даній справі від 01.07.2021 року про залучення до участі в справі заінтересованих осіб - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Із змісту зазначених ухвал вбачається, що у провадженні суду перебуває справа за позовом АТ «УкрСиббанк» про визнання відумерлою спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції зазначив що така вимога не підлягає до задоволення з тих підстав, що рішенням Косівського районного суду від 26.07.2021 року вказану спадщину вже визнано відумерлою.

Таким чином, суд першої інстанції був обізнаний, що житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться в АДРЕСА_1 є предметом договору іпотеки в забезпечення виконання ОСОБА_5 своїх зобов`язань за кредитним договором. Відповідне обтяження у встановленому законом порядку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною шостою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Отже, ухвалення рішення щодо зміни власника іпотечного майна, у будь-якому випадку стосується прав та обов`язків іпотекодержателя, оскільки впливає на можливість реалізації прав іпотеко держателя.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції не перевірив правовий статус спірного майна, як предмета іпотеки, та ухвалив рішення, яке стосується зміни власника іпотечного майна та впливає на права та обов`язки іпотекодержателя.

При розгляді даної справи її учасники не повідомили про необхідність залучення до участі у справі іпотекодержателя спірного майна - АТ «УкрСиббанк».

Про порушення прав іпотекодержателя у подібних правовідносинах зазначено у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2513св16, постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 522/3901/16-ц (провадження № 61-20786св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 2-1905/1/2010 (провадження № 61-15857св18) та від 18 березня 2020 року у справі № 667/3883/15-ц (провадження № 61-45004св18).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки іпотекодержателем спірного майна є АТ «УкрСиббанк», що не брав участі у справі, в якій ухвалено рішення про визнання права власності на спірне майно, то постановлене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, то з неї слід стягнути на користь АТ«Укрсиббанк», суму сплаченого апелянтом судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 4675 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» ТОВ «СК «Фарес» задовольнити. Рішення Косівського районного суду від 19 жовтня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кутської селищної об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (код , місцезнаходження: 03115, м. Київ вул. Андріївська, буд. 2/12) 4675 грн понесених судових витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 травня 2022 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський