Справа № 357/7419/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Вангородській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача, про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

30.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, що складаються з суми основного боргу в розмірі 5000,00 доларів США, проценти від суми позики в розмірі 18733,69 грн., три проценти річних в розмірі 4499,14 грн. та судові витрати у справі.

04.09.2022 судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.11.2020 судом постановлено ухвалу, про прийняття зустрічного позову до розгляду, об`єднання в одне провадження вимог за зустрічним позовом з первісним позовом, перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, заміну судового засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

07.02.2022 судом зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору позики, залишено без розгляду.

07.02.2022 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

28.04.2022 судом ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу, задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000,00 доларів США та 3% річних у розмірі 162,74 долари США, всього 5162 долари США 74 центи та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1429,62 грн., у задоволенні решти вимог відмовлено.

28.04.2022 представник позивача, адвокат Ахрамович Ян Ігорович, подав до суду заяву, в якій просив вирішити питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення у справі, оскільки на момент розгляду справи не має можливості надати додаткову угоду про визначення розміру гонорару за правничу допомогу.

02.05.2022 представник позивача, адвокат Ахрамович Ян Ігорович, подав до суду заяву про долучення доказів в підтвердження судових витрат позивача на правничу допомогу, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 10.05.2022, в якій також просив питання про стягнення судових витрат вирішити у судовому засіданні без участі представника позивача.

03.05.2022 представник позивача, адвокат Ахрамович Ян Ігорович, шляхом направлення на електронну адресу суду, подав до суду докази направлення копії договору про надання правової допомоги, додаткової угоди та акта відповідачу.

03.05.2022 представник відповідача, адвокат Малиневський Павло Петрович, подав до суду заяву про відмову у відшкодуванні позивачу судових витрат на адвоката, в якій зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Позивач своєчасно своїм правом не скористався, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які очікує понести в зв`язку з розглядом даної справи, раніше не подавав, а тому, вважає, що суд має право відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат, за винятком суми вже сплаченого судового збору (ч. 2 ст. 134 та ч. 4 ст. 141 ЦПК України). Крім того, згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робі т; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду також вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі №904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandisрішення у справі «BastWestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)). На підставі викладеного вважає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а тому не зобов`язаний присуджувати заявнику витрати на адвоката (128 000,00 грн.), оскільки розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, ряд витрат є безпідставними, а складність справи є неспіврозмірною у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та ціною самого позову (161 666,33 грн.). Тому, просив відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат на адвоката.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача зазначив у письмовій заяві від 28.04.2022 про те, що підтвердження судових витрат буде надано протягом 5 днів після ухвалення рішення (а.с. 220) та клопотання про долучення доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на правничу допомогу, подано 02.05.2022, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, рішенням суду від 28.04.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». (такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18).

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Представник позивача на підтвердження стягнення вказаних судових витрат надав: договір про надання правової допомоги від 05.12.2020, додаткову угоду від 08.12.2020 до договору про надання правової допомоги від 05.12.2020, акт приймання передачі наданих послуг правової допомоги №1 від 28.04.2022.

Відповідно до п. 1.1Додаткової угоди від 08.12.2020 до договору про надання правової допомоги від 05.12.2020, сторони визначили, що розмір гонорару не є фіксованим та повинен розраховуватись виходячи із погодинної ставки за роботу адвокату, яка складає 2000 грн. за годину часу витраченого адвокатом під час виконання ним обов`язків за договором.

Відповідно до акта приймання передачі наданих послуг правової допомоги №1 від 28.04.2022 сторони підтвердили, що правова допомога надана виконавцем замовнику у в повному обсязі і в строк. Сукупна вартість послуг, що підлягає сплаті клієнтом становить 128000,00 грн. за 64 години роботи адвоката.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Так, від представника відповідача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України (у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами), надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, представник відповідача належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, до заперечень не надав, а зазначив лише, що розмір гонорару (128 000,00 грн.), який визначений позивачем та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, ряд витрат є безпідставними, а складність справи є неспіврозмірною у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та ціною самого позову (161 666,33 грн.).

Разом з тим, представник відповідача в своєму клопотанні про відмову у відшкодуванні витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, зазначає, що позивач ОСОБА_1 своєчасно своїм правом не скористався та в порушення вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які очікує понести в зв`язку з розглядом даної справи, не подавав, а тому, вважає, що суд має право відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат, за винятком суми вже сплаченого судового збору (ч. 2 ст. 134 та ч. 4 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 904/4494/18, суд дійшов висновку, що невиконання стороною у справі свого обов`язку щодо повідомлення суду у першій заяві по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, є підставою для відмови у задоволенні вимог такої сторони про відшкодування витрат.

Тобто, позивач мав надати до суду разом з першою заявою по суті спору (позовна заява або відзив на зустрічну позовну заяву, складений адвокатом Ахрамович Я.І.) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, у строки визначені законом, однак, зазначених дій не вчинив, а в позовній заяві зазначив, що крім витрат пов`язаних із сплатою судового збору інших витрат ним не понесено.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що заява представника позивача, адвоката Ахрамович Яна Ігоровича, про стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 133, 134, 137, 141, 246, 258, 259, 264, 265, 268, 270, 354, 355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача, про стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 11.05.2022.

СуддяО. В. Бондаренко