УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 травня 2022 року м. Мукачево Справа №303/1443/22 4-с/303/10/22

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево

скаргу ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2

про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гаринець Мирослави Володимирівни про закінчення виконавчого провадження №68259056 від 14.02.2022 та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою щодо визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гаринець Мирослави Володимирівни (надалі Державний виконавець) про закінчення виконавчого провадження від 20.01.2022 №68259056 (надалі - Постанова), зобов`язання державного виконавця усунути допущені порушення у виконавчому провадженні від 20.01.2022 №68259056 та зобов`язати державного виконавця вжити необхідних заходів для примусового виконання виконавчого листа.

Необхідність задоволення скарги обґрунтовується доводами про те, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2021, яке набуло законної сили 06.01.2022, присуджено до стягнення з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1500,00 гривень, починаючи з 28.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття, видано виконавчий лист. 20.01.2022 відкрито виконавче провадження №68259056, яке відповідно до постанови Державного виконавця від 14.02.2022 закінчено на підставі п. 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про закінчення виконавчого провадження є протиправною, оскільки за рішенням суду може бути видано тільки один виконавчий лист.

Від заступника начальника Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли заперечення на скаргу, у якій наголошено на тому, що оскаржувана Постанова винесена з дотриманням вимог законодавства після надходження коштів від боржника у межах суми платежу за один місяць. Скаржник повинен пред`явити два виконавчі листи: щодо негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць та щодо виконання рішення, яке набуло законної сили 06.01.2022 про стягнення аліментів до повноліття сина.

Скаржник та її представник в судове засідання не з`явилися, натомість від представника скаржника надійшла заява про розгляд скарги без їх участі, вимоги за скаргою просять задоволити.

Державний виконавець в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали скарги, суд констатує наступне.

Згідно з частиною першою ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців (частина перша ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява N 60750/00; пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України", заява N 6318/03; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia", заява N 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява N 40450/04).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У переданій на розгляд суду скарзі скаржник просять суд визнати протиправною та скасувати Постанову про закінчення виконавчого провадження №68259056 та зобов`язати Державного виконавця вжити заходи щодо примусового виконання виконавчого листа.

По відношенню до таких доводів скаржника суд зазначає наступне.

На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 6 грудня 2021 року, серед іншого, присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, починаючи з 28.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття; допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

06.12.2021 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, починаючи з 28.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, згідно з яким строк пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом усього періоду на який призначено платежі.

З даних АСВП вбачається, що 20.01.2022 Мукачівським відділом державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №68259056.

14.02.2022 Державним виконавцем в межах виконавчого провадження №68259056 на підставі п.9 частини першої статті 39, статті 40 Закону винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, починаючи з 28.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку зі сплатою заборгованості у повному розмірі в межах суми платежу за один місяць.

Щодо законності Постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

В свою чергу, пунктом 9 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу, що дія на момент винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження) встановлено, що виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що виконавче провадження щодо стягнення аліментів може бути закінчено після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі.

Фактичний аналіз змісту матеріалів скарги свідчить про те, що на примусове виконання державному виконавцю надано виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду про стягнення аліментів, при винесенні якого суд допустив негайне виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Разом з тим, рішення суду передбачає стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 28.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто станом на 14.02.2022 рішення суду від 06.12.2021 не виконано в повному обсязі ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досяг повноліття), а відтак Постанова підлягає скасуванню.

Аналогічні за змістом висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 381/585/18, провадження № 61-39925св18.

Відповідно до частини другої статті 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки постанова Державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №68259056 від 14.02.2022 визнається судом незаконною, тому суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання державного виконавця усунути допущені порушення прав стягувача - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №68259056.

Водночас, відсутні правові підстав для задоволення вимог заявника про зобов`язання державного виконавця вжити необхідних заходів для примусового виконання виконавчого листа, оскільки вчинення таких дій відноситься до дискреційних повноважень державного виконавця, а суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження державного виконавця виконавця.

З урахуванням вищенаведених обставин справи, скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 19, 124, 1291 Конституції України, статтями 2, 3, 12, 18, 260, 447, 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2 задоволити частково.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гаринець Мирослави Володимирівни про закінчення виконавчого провадження від 14.02.2022 №68259056.

3. Зобов`язати державного виконавця Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) вжити заходи щодо усунення порушення прав стягувача ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №68259056.

4. В задоволенні інших вимог за скаргою відмовити.

5. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость