Справа № 557/1048/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача Рудика В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Курчак Олександр Григорович , Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Гощанського районного суду Рівненської області з позовом, поданим представником позивача адвокатом Рудиком В.Р., в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000 грн, матеріальну шкоду в розмірі 4000 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 2 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 438399 за порушення п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 19 травня 2021 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Дії працівників відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліії ГУНП в Рівненській області щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за порушення п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. Сума 30000 грн є мінімальною для відшкодування душевних страждань ОСОБА_1 , відтак, розумною та справедливою. Моральна шкода обумовлена тим, що у зв`язку із незаконним притягнення до адміністративної відповідальності позивачу було завдано сильних душевних хвилювань. Відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП і він сильно переживав через те, що йому доведеться сплатити великий штраф та бути позбавленим права керувати транспортними засобами строком на один рік за дії, які він не вчиняв, а також через незаконне потрапляння до облікових баз Міністерства внутрішніх справ України, як особи правопорушника. Моральна шкода полягає також у тому, що ОСОБА_1 довелося відвідувати судові засідання, переживати за своє майбутнє та доводити свою невинуватість у суді. Незаконними діями працівників поліції була завдана також і матеріальна шкода, яка полягає в тому, що ОСОБА_1 для належного захисту своїх прав в суді та доведенню своєї невинуватості довелося наймати адвоката та нести витрати на професійну правничу допомогу, яка складає 4000 грн.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 7 липня 2021 року матеріали цивільної справи № 557/1048/21 за позовом ОСОБА_1 передано до Рівненського міського суду Рівненської області за підсудністю (справа отримана судом 19 листопада 2021 року).

Ухвалою від 25 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 28 грудня 2021 року суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державну казначейську службу України.

9 грудня 2021 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення проти позову мотивує тим, що позивач заявляє позовні вимоги про стягнення шкоди саме з ГУНП в Рівненській області, а не з держави, хоча за завдану громадянам матеріальну і моральну шкоду незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду гарантовано право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до ст.251 КУпАП є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Під час складання протоколу щодо позивача працівник поліції діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до ст.255, 265-1 КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», тоді як доказів визнання його дій неправомірними позивачем не надано, як і не доведено факту завдання йому цими діями моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку з протиправністю дій і завдання шкоди. Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 19 травня 2021 року неправомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено. Рішення про встановлення факту неправомірності дій працівників поліції відсутнє. Скасування протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким скасовано протокол, безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження дійсності факту завдання йому моральної шкоди, не довів в чому саме вона полягала та яких втрат немайнового характеру він зазнав внаслідок складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Визначення розміру грошового відшкодування в сумі 30000 грн є необґрунтованим за відсутності доведеності факту завдання моральної шкоди. Окрім того, реалізація позивачем права на оскарження протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав ОСОБА_1 . Позивачем додано до матеріалі позову квитанції до прибуткового касового ордера від 7 квітня 2021 року та 19 травня 2021 року, при цьому самих угод, на підставі яких виписано квитанції, не долучено.

В поясненнях від 13 квітня 2022 року представник третьої особи Державної казначейської служби України позовні вимоги не визнає, позовну заяву вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що казначейство у правовідносини з позивачем не вступало та не порушувало його законних прав та інтересів. Згідно з ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади відшкодовується державою. Від моменту складання протоколів про адміністративне правопорушення до моменту закриття адміністративного провадження відносно позивача останній не звертався до медичних закладів зі скаргами на сильні душевні страждання чи хвилювання, а отже, рішення посадової особи органу державної влади не завдавали позивачу моральної шкоди в контексті ст.23 ЦК України. Позивачем не обґрунтовано розмір матеріальної шкоди, оскільки не зазначено, якими доказами такий розмір підтверджено.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що моральна шкода позивачу завдана протиправними діями працівників поліції, які склали щодо останнього протокол про адміністративне правопорушення за відсутності законних підстав для цього. Позивач при цьому почувався безправним, приниженим, оскільки його не вислухали, забрали у відділок поліції, звідки він був змушений добиратися додому самостійно. Справа мала резонанс, який негативно вплинув на репутацію позивача. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У клопотанні від 14 квітня 2022 року просить провести судове засідання за відсутності представника ГУНП в Рівненській області.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 2 березня 2021 року інспектор ВП № 5 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції Курчак О.Г. склав протокол серії ДПР18 № 438399 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 19 травня 2021 року у справі № 557/407/21 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Статтею 56 Конституції України гарантовано кожному право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 ст.1176 ЦК України - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, передбаченими ст.1173, 1174 ЦК України.

За положеннями ст.2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в ст.1 цього закону випадках громадянинові відшкодовується, серед іншого, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.5, 6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.2 ч.2 ст.23 ЦК України).

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи ст.1173, 1174 ЦК України, підлягають встановленню факти невідповідності рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта та заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експерті, показаннями свідків.

Сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи (ст.92 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту завдання йому діями відповідача моральної шкоди внаслідок складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, як то наявності сильних душевних хвилювань; погіршення відносин з оточуючими через резонанс, який, зі слів представника позивача, викликало складання на позивача протоколу про адміністративне правопорушення; потрапляння до облікових баз МВС України як особи правопорушника.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до ст.283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії відповідача заподіяли позивачу моральну шкоду.

Враховуючи, що позивач не довів наявність завданої йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За положеннями ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина в заподіянні шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Матеріальну шкоду, вимогу про відшкодування якої заявлено позивачем, складається з понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Склад та розмір витрат на правничу допомогу входить до предмета доказування у справі, у ході розгляду якої такі витрати понесені.

За своєю правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством. Витрати, зокрема пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката, є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді.

Отже, вказані витрати не вважаються збитками у розмінні ч.2 ст.22 ЦК України та не можуть бути відшкодовані в порядку і на підставі ст.1166 ЦК України.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 14 квітня 2020 у справі № 925/1196/18 процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

За таких обставин вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди, яка в дійсності є процесуальними витратами в іншій справі, задоволенню не підлягає.

За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Курчак Олександр Григорович , Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області, місцезнаходження: 33000, м.Рівне, вул.Хвильового, 2; ;

третя особа - старший лейтенант поліції відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Курчак Олександр Григорович, місцезнаходження: 35400, Рівненська область, смт.Гоща, вул.Застав`я, 11;

третя особа - Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6; .

Повне судове рішення складене 26 квітня 2022 року.

Суддя