Постанова

Іменем України

26 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 204/6604/19

провадження №61-7599св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», державний реєстратор комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Надія Миколаївна, Комунальне підприємство «Криничанське бюро технічної інвентаризації»,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Омега банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 31 березня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів:

Петешенкової М. Ю., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), державного реєстратора комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н. М. (далі - державний реєстратор), Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Криничанське БТІ»), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Омега банк» (далі - ПАТ «Омега банк»), про відновлення права.

Позовну заяву мотивувала тим, що у квітні 2017 року їй стало відомо, що

14 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та невідомою особою від її імені укладено кредитний договір № 0301/0508/71-073. Відповідно до умов цього кредитного договору вона нібито отримала від ПАТ «Сведбанк» кредит у сумі 72 500 доларів США для придбання нерухомості.

Позивач стверджувала, що у травні 2008 року вона не укладала з

ПАТ «Сведбанк» кредитного договору, кредитні кошти не отримувала, кредитний договір, договір іпотеки, договори банківського рахунку не підписувала. Підписи, які містяться на кредитному договорі, договорі іпотеки, зроблені не її рукою, про що свідчить висновок експерта

від 12 жовтня 2017 року №2478-17, який міститься у матеріалах цивільної справи № 204/8683/13-ц. Предметом іпотеки була квартира АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності.

Крім того, позивач вказувала, що у травні 2008 року вона не знаходилася на території України, а перебувала в США. У квітні - червні 2008 року доручень на отримання кредиту, укладання кредитного договору, договору іпотеки, отримання коштів за неї в касі банку вона не видавала.

З інформації, яка стала їй відома, ПАТ «Сведбанк» відступив право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки ПАТ «Омега банк», а банк у 2012 році відступив право вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

З витягу з Державного реєстру речових прав та обтяжень, сформованого

16 вересня 2019 року, встановлено, що державним реєстратором 15 серпня 2019 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48254470 від 15 серпня 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру

АДРЕСА_1 , за ТОВ «ФК «Вектор плюс», внаслідок чого 09 серпня 2019 було зроблено запис про право власності 32832538. Підставою визнання за ТОВ «ФК «Вектор плюс» права власності зазначено: договір іпотеки

від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073-2-1 та договір відступлення права вимоги.

Отже, відповідач, скориставшись правом, наданим йому статтями 36-37 Закону України «Про іпотеку», з метою погашення заборгованості, звернув стягнення на квартиру

АДРЕСА_1 . Однак, позивач вказувала, що 14 травня 2008 року вона не укладала договір іпотеки № 0301/0508/71-073-2-1.

Позивач стверджувала, що у 2012 році товариство зверталося до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості, однак рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська йому відмовлено у задоволенні позову, у зв`язку з безпідставністю, оскільки нею зазначені договори не укладалися. Однак, усвідомлюючи протизаконність та безпідставність своїх дій, у порушення норм законодавства та умов недійсного договору іпотеки, без наявного права ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за допомогою державного реєстратора переоформило право власності на спірну квартиру в протизаконний спосіб, що призвело до позбавлення її права власності.

На думку позивача, рішення державного реєстратора, є протиправним та підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 просила суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину:

- шляхом вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис про іпотеку № 25420564 від 14 травня

2008 року 16:27:09;

- шляхом вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис про обтяження № 33635152 від 10 жовтня 2019 року 11:47:40;

- шляхом вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис про обтяження № 25420392 від 14 травня 2008 року 16:16:28;

- шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний 48254470 від 15 серпня 2019 року 13:57:18, прийняті державним реєстратором КП «Криничанське БТІ», Дніпропетровська область, Шмідт Н. М.;

- шляхом скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,8 кв. м, номер запису про право власності 32832538

від 09 серпня 2019 року 15:36:59;

- поновити запис про державну реєстрацію за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , права власності на квартиру

АДРЕСА_1 загальною площею 43,8 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 2008 року ВКК № 578496, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим С.В.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 20 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом:

- вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запису про іпотеку від 14 травня 2008 року №25420564, 16:27:09;

- вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запису про обтяження №25420392 від 14 травня 2008 року 16:16:28;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №48254470 від 15 серпня 2019 року 13:57:18, прийняте державним реєстратором КП «Криничанське БТІ» Шмідт Н. М.;

- скасовано державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,8 кв. м, номер запису про право власності № 32832538 від 09 серпня 2019 року 15:36:59.

Поновлено запис про державну реєстрацію за ОСОБА_1 , права власності на квартиру

АДРЕСА_1 загальною площею 43,8 кв. м.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції послався на обставини, встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2017 року у цивільній справі №204/8683/13-ц за позовом ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №2478-17 від 12.10.2017 року, проведеної в вказаній справі, підпис від імені ОСОБА_1 у кредитному договорі від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073 та у іпотечному договорі від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073-Z-1 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 не підписувала кредитний договір від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073, не підписувала іпотечний договір від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073-Z-1, що свідчить про відсутність волевиявлення позивача на настання правових наслідків за укладеними договорами, зокрема за договором іпотеки, суд першої інстанції дійшов висновку, що договір іпотеки в силу статей 203, 215 ЦК України є недійсним і до нього слід застосувати наслідки недійсності правочину.

Скасовуючи рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень

від 15 серпня 2019 року та поновлюючи запис про державну реєстрацію за позивачем права власності на спірну квартиру, суд першої інстанції послався на положення статей 2, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Відмовляючи в частині застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом вилучення з Державних реєстрів запису про обтяження від 10 жовтня 2019 року № 33635152, суд першої інстанції вказав, що цей запис зроблено в реєстрах на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про забезпечення позову від 01 жовтня 2019 року, тому цей запис не може бути скасований судом за наслідками недійсності нікчемного правочину.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» задоволено.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 20 жовтня 2020 року скасовано, прийнято постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем має бути доведено саме недійсність кредитного договору від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073 та іпотечного договору від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073-Z-1. Однак вимогу про недійсність таких договорів у цій справі позивач не заявляла. Разом з тим, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2019 року, що набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ПАТ «Омега банк» про визнання зазначених договорів недійсними.

Суд апеляційної інстанції врахував, що кредитний договір від 14 травня

2008 року № 0301/0508/71-073 та іпотечний договір від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073-Z-1 не є нікчемними у розумінні положень частини другої статті 215 ЦК України та в судовому порядку недійсними визнані не були, отже підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, залишити в силі рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2020 року.

Рух касаційних скарг у суді касаційної інстанції

24 травня 2021 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху, надано час на усунення недоліків.

09 червня 2021 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: ОСОБА_2 (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою, витребувано справу із Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

У липні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 09 грудня 2021 року, у зв`язку зі звільненням у відставку судді-доповідача ОСОБА_2, визначено новий склад суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулько Б. І., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, тому дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позову.

Заявник вказує, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку зібраним у справі доказам. Пославшись на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 204/2001/18, якою скасовано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2019 року у цій справі та відмовлено у задоволенні її позову про визнання договорів недійсними, суд апеляційної інстанції у порушення вимог частини другої статті 367, частини п`ятої статті 263 ЦПК України не надав належної оцінки цьому доказу.

ОСОБА_1 вказує, що відмова у задоволенні позову мотивована тим, що вона не підписувала та не укладала кредитний та іпотечний договори

14 травня 2008 року, а тому, враховуючи вимоги статей 207, 1055 ЦК України, зазначені договори є нікчемними. Суд апеляційної інстанції у постанові від 18 грудня 2019 року послався на положення частини другої статті 215 ЦК України, відповідно до якої недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) та зробив висновок, що наведене положення частини другої статті 215 ЦК України означає, що недійсність - це об`єктивна властивість нікчемного правочину, а тому він є недійсним з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України). У випадку нікчемності правочинів додаткове визнання їх недійсними не потребується.

Відтак, апеляційний суд у цій справі не надав належної оцінки мотивам, з яких виходив суд, ухвалюючи судове рішення у справі № 204/2001/18, яке є преюдиційним у цій справі.

Крім того, заявник вказує, що постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 204/2001/18 (провадження № 61-2090св20) касаційну скаргу ТОВ «ФК «Вектор плюс» залишено без задоволення, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишено без змін.

Допущені судом апеляційної інстанції помилки при кваліфікації спірних правовідносин призвели до невчинення дій щодо обрання судом ефективного способу захисту порушеного права позивача, що суперечить підходам, висловленим Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17(провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) - щодо обрання ефективного способу захисту порушеного права; від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц (провадження № 14-17цс19), від 12 червня

2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18),

від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження

№ 14-364цс19), від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) - щодо обов`язку суду правильно кваліфікувати застосовні до спірних правовідносин норми права.

Крім того, в оскаржуваній постанові застосовані норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 2019 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження

№ 14-499цс19), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204цс19) та у постановах Верховного суду від 07 квітня 2021 року у справі № 543/811/15-ц (провадження № 61-4451св19),

від 27 травня 2020 року у справі № 905/2947/17.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

14 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», (далі - ВАТ «Сведбанк») правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0301/0508/71-073, за яким

ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 72 500 доларів США з терміном повернення кредиту з 14 травня 2008 року по 13 травня 2038 року включно, оплатою процентної ставки 12,5% річних за весь строк користування кредитом.

14 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 0301/0508/71-073-Z-1, відповідно до якого договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 0301/0508/71-073 від 14 травня 2008 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, у тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо: повернення іпотекодавцем іпотекодержателю кредиту у сумі 72 500 доларів США, в строк до 13 травня 2038 рік, включно; сплати іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання іпотекодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором.

Предметом іпотеки є квартира

АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, ВКК № 578496 реєстр - 399, 14 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим С. В.

Відповідно до інформації про державну реєстрацію обтяжень, дата та час державної реєстрації 14 травня 2008 року 16:16:28, державним реєстратором Сердюк Є. В. зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 44,7 кв. м, на підставі іпотечного договору № 0301/0508/71-073-Z-1, виданим 14 травня 2008 року ВАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником АК банку «ТАС - Комерцбанк». Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40307274 від 26 березня 2018 року.

Відповідно до інформації про державну реєстрацію іпотеки, дата та час державної реєстрації 14 травня 2008 року 16:27:09, державним реєстратором Сердюк Є. В. зареєстровано іпотеку, підстава виникнення іпотеки - договір про відступлення за іпотечними договорами, серія та номер: 6970, виданий 28 листопада 2012 року, видавник ПН КМНО

Заєць І. О., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40307274 від 26 березня 2018 року. Строк виконання основного зобов`язання 13 травня 2038 року, розмір основного зобов`язання: 72 500 доларів США, іпотекодавець ОСОБА_1 , іпотекодержатель ТОВ «ФК компанія «Вектор плюс». Реєстраційний номер іпотеки: 7182396. Предмет іпотеки квартира

АДРЕСА_1 , загальною площею 44,7 кв. м.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності, розмір частки 1, ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Державний реєстратор Шмідт Н. М., КП «Криничанське БТІ». Підстава виникнення права власності: договір про відступлення прав за іпотечними договорами, серія та номер: №6970, виданий 28 листопада

2012 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць І. О.; Повідомлення про відступлення права грошової вимоги, серія та номер: №0032321, виданий 14 грудня 2012 року, видавник: ПАТ «Сведбанк», Вимога про усунення порушень основного зобов`язання, серія та номер: №511659/УЛ46, виданий 12 квітня 2017 року, видавник ТОВ «ФК «Вектор Плюс»; Іпотечний договір, серія та номер: №0301/0508/71-073-Z-1, виданий 14 травня 2008 року, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхров С. В.; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, виданий 24 квітня 2017 року. Підстава внесення: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48254470

від 15 серпня 2019 року, Шмідт Н. М. , КП «БТІ», Дніпропетровська область.

З рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 27 липня 2017 року, ухваленого у справі № 204/8683/13-ц за позовом ТОВ «ФК «Вектор плюс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, встановлено, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 2478-17, проведеної 12 жовтня 2017 року, підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник:__________ ОСОБА_1» у кредитному договорі № 0301/0508/71-073 від 14 травня 2008 року, укладеному між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Іпотекодавець: ____________ОСОБА_1» у Іпотечному договорі № 0301/0508/71-073- Z -1 від 14 травня 2008 року, укладеному між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис отримувача» на заяві про видачу готівки від 14 травня 2008 року - виконаний не

ОСОБА_1 , а іншою особою.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 27 листопада 2017 року у задоволенні позовної заяви ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення набрало законної сили.

14 травня 2019 року рішенням Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська у справі № 204/2001/18 у задоволенні позову

ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про визнання договорів недійсними відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновку експерта позивач не підписувала оспорювані кредитний та іпотечний договори, тобто у неї не було волевиявлення, спрямованого на вчинення спірних правочинів, тому суд першої інстанції вважав право, за захистом якого позивач звернулась до суду, порушеним, а позовні вимоги обґрунтованими. Проте позивач пропустила позовну давність без поважних причин, у зв`язку з чим суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив через сплив позовної давності, про застосування якої заявив відповідач ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 204/2001/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 14 травня 2019 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ПАТ «Омега Банк» про визнання договорів недійсними відмовлено з інших підстав.

Апеляційний суд виходив з того, що відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Оскільки спірні кредитний та іпотечний договори не підписувалися ОСОБА_1 , то вони є нікчемними. У випадку нікчемності правочинів додаткове визнання їх недійсними не потребується.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає, оскільки висновки суду у суті справи зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

Враховуючи той факт, що судовим рішенням встановлено нікчемність укладених правочинів, скасуванню підлягають усі дії що були здійсненні з приводу вказаного майна, належного позивачу.

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено підстави державної реєстрація права власності та інших речових прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі

№ 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У частині четвертій статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська

від 27 листопада 2017 року № 204/8683/13-ц встановлено, що ОСОБА_1 не підписувала кредитний договір від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073 та іпотечний договір від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073-2-1. Ці обставини не підлягають доказуванню і вважається встановленими у справі, що розглядається.

При цьому 18 грудня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у справі № 204/2001/18 скасував рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 14 травня 2019 року, яке в основу оскаржуваної постанови поклав суд апеляційної інстанції, установив, що ОСОБА_1 не підписувала зазначені кредитний та іпотечний договори, дійшов висновку про нікчемність цих договорів, однак відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання договорів недійсними, мотивувавши відмову тим, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року (справа № 204/2001/18, провадження № 61-2090ск20) касаційну скаргу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» залишено без задоволення, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишено без змін (Єдиний державний реєстр судових рішень: № 97076629).

Таким чином, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не підписувала кредитний договір від 14 травня 2008 року № 0301/0508/71-073, не підписувала іпотечний договір від 14 травня

2008 року № 0301/0508/71-073-Z-1, отже було відсутнє волевиявлення позивача на настання правових наслідків за укладеними договорами, зокрема за договором іпотеки, а тому договір іпотеки в силу статей 203, 215 ЦК України є недійсним, недійсність якого встановлена законом (нікчемним) і до нього слід застосувати наслідки недійсності правочину.

Отже, суд апеляційної інстанції, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, скасував правильне по суті рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, вирішуючи спір у частині позовних вимог про скасування записів та реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, суд першої інстанції не врахував того, що державний реєстратор не може бути відповідачем у такій категорії справ.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про скасування рішення державного реєстратора, позивач співвідповідачем у справі визначив, зокрема, державного реєстратора та КП «Криничанське БТІ».

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (Велика Палата Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункти 40-41)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено про те, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанцій обставини справи, підтверджують, що спір виник між позивачем та ТОВ «ФК «Вектор плюс». Тому державний реєстратор та КП «Криничанське БТІ» є неналежними відповідачами, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до державного реєстратора та КП «Криничанське БТІ» необхідно відмовити із цієї підстави.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, пред`явлених до державного реєстратора та КП «Криничанське БТІ», підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Згідно з статтею 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені повно.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити, постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року скасувати, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 20 жовтня 2020 року у частині задоволення позову до ТОВ «ФК «Вектор плюс» залишити в силі, у частині позовних вимог до державного реєстратора, КП «Криничанське БТІ» - рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Документально підтверджені судові витрати у розмірі 4 610,40 грн за подання касаційної скарги підлягають стягненню з ТОВ «ФК «Вектор плюс» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року скасувати.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2020 року у частині задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Омега банк», про відновлення права залишити в силі.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 20 жовтня 2020 року у частині задоволення позову ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Надії Миколаївни, Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» про поновлення права скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н. М., Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» про поновлення права відмовити.

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 610,40 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець