Справа № 738/1603/21
№ провадження 2/738/58/2022
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

21 лютого 2022 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Волошиної Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Минець П.Д.,

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Корюківська районна державна адміністрація Чернігівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Корюківська районна державна адміністрація Чернігівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та онуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 2012 року відповідачі у спірному будинку не проживають, участі в утриманні житла не беруть, не сплачують комунальні послуги, їх особисті речі у будинку відсутні. Відповідач ОСОБА_3 має у власності інше нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 . В серпні 2014 року ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, на даний час зв`язок з ними втрачено. Реєстрація відповідачів у даному будинку призводить до порушення його прав власника.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 26 січня 2022 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2022 року у зв`язку з витребування доказів судовий розгляд справи відкладено на 21 лютого 2022 року.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , діючи в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її участю, відзиву на позовну заяву суду не надала.

Протокольною ухвалою суду від 21 лютого 2022 року, з урахуванням думки представника позивача, постановлено провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи - Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення у даній справі поклався на розсуд суду.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22 березня 1991 року (а.с.14-15).

Відповідно до рішення Менської міської ради Менського району Чернігівської області від 22 жовтня 2015 року «Про перейменування вулиць, провулків, площі та парків міста Мена» вулиця Крупської в місті Мена перейменована на «вулицю Виноградна».

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у будинку АДРЕСА_1 та їх не проживання за вказаною адресою підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян та актом обстеження умов проживання від 02 грудня 2021 року, з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_3 та її неповнолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстровані по АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою не проживають (а.с.16-20,22).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у 2014 році на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2014 року набула у власність житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19641466 від 27 березня 2014 року та довідкою №15-03/249/5 від 20 грудня 2021 року, виданою старостою Киселівського старостинського округу Менської міської ради Очковською Н. (а.с. 23-26).

Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 01 лютого 2022 року за №3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_8 , його матір`ю зазначено ОСОБА_3 . 10 вересня 2010 року на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства до актового запису внесені виправлення, прізвище дитини з « ОСОБА_10 » змінено на « ОСОБА_11 ».

Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 01 лютого 2022 року за №5, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_9 , його матір`ю зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10 вересня 2010 року на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства до актового запису внесені виправлення, прізвище дитини з « ОСОБА_10 » змінено на « ОСОБА_11 ».

29 серпня 2014 року ОСОБА_3 здійснила виїзд з України до Російської Федерації через митницю Погар Брянської області, що підтверджується матеріалами справи.

Відсутність відповідача ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за місцем реєстрації більше одного року підтверджується також показаннями свідків, наданими в судовому засіданні.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні показали, що проживають по сусідству з позивачем та добре знають його сім`ю, в тому числі і доньку ОСОБА_3 та його онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які проживали в будинку позивача. У 2012 році відповідач ОСОБА_3 з чоловіком та дітьми переїхали проживати в с. Киселівка Менського району Чернігівської області, а у 2014 році виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Перешкод у користуванні житлом ні позивач, ні члени його сім`ї, відповідачу ОСОБА_3 та її дітям не чинили.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями статті 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За положеннями ст.47 Конституції, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 ст.383 ЦК та ст.150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей та інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього кодексу, а саме - подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 317 ЦК встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Статтею 405 ЦК передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Положеннями ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу, чи закладу охорони здоров`я, в якому вона перебуває.

В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається місцем проживання батьків. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідним від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлений ст.405 ЦК України строк у жилому приміщенні без поважних причин.

Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані суду докази та доводи представника позивача в сукупності з письмовими доказами у справі та показаннями свідків, наданими в судовому засіданні, а також те, що відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву, письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову суду не надала, ту обставину, що батько малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зареєстрований та не проживає у спірному будинку, з урахуванням положень ст.160 СК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_17 добровільно разом зі своїми малолітніми синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 змінили своє місце проживання ще у 2012 році, і є такими, що понад один рік без причин, які б могли бути визнані судом поважними, не проживають у спірному житловому будинку, належному на праві власності позивачу, не беруть участі в утриманні будинку, їх тривала відсутність за місцем реєстрації свідчить про те, що вони мають інше місце проживання, втратили інтерес до спірного житлового будинку, а отже є законні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Враховуючи положення ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись статтями 16, 29, 319, 321, 405 ЦК України, статтями 12, 13, 77-82, 141, 259, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Корюківська районна державна адміністрація Чернігівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Представник позивача:

ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач:

ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Третя особа:

Корюківська районна державна адміністрація Чернігівської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 60 м. Корюківка Чернігівська область.

Суддя Н. В. Волошина