Справа № 567/236/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Василевич О.В.

секретар Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, перебуваючи з відповідачкою у шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої з нього до стягнення присуджено аліменти у розмірі 2500 грн. на користь відповідачки згідно судового наказу, виданого 27.09.2021 року Острозьким районним судом Рівненської області.
Зазначає, що у зв`язку із погіршенням свого матеріального становища визначений раніше судом розмір аліментів підлягає зменшенню. Вказує, що у нього відсутній дохід, він не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, є учасником бойових дій, водночас зазначає, що приділяє постійну увагу та матеріально забезпечує свою доньку ОСОБА_3 , купує їй речі повсякденного вжитку та подарунки до свят, дає кишенькові гроші, здійснює оплату додаткових витрат по мірі необхідності.
Вказує, що вищезазначені обставини впливають на можливість сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, відтак вважає, що існують обставини для зменшення розміру аліментів з визначенням їх у розмірі 1/4 від отримуваного ним доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач у судове засідання не з`явився.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, у поданій до суду заяві заперечила проти позову, просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, розгляд справи просила здійснювати у її відсутності.
Ухвалою суду від 25.02.2022 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідачка надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, щопозовні вимоги не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, вказуючи, що з наведених позивачем доводів не вбачається існування обставин та достатніх підстав, які мають істотний вплив на його матеріальне становище.

Вказує, що у зв`язку з тим, що позивач повністю самоусунувся та відмовився брати будь-яку участь у матеріальному утриманні дитини вона вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів та згідно рішення Острозького районного суду від 27.09.2021 року її позов було задоволено частково та стягнуто з позивача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.
Зазначає, що судового наказу, виданого 27.09.2021 року Острозьким районним судом Рівненської області, на наявність якого покликається ОСОБА_1 у своєму позові, не існує, із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів до суду вона не зверталася та відповідно судом такий наказ не видавався.
Вказує, що з часу ухвалення Острозьким районним судом Рівненської області рішення від 27.09.2021 року про стягнення аліментів на утримання дитини, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів - не змінилися.
Зазначає, що її донька ОСОБА_3 постійно проживає разом з нею в АДРЕСА_1 , та місце проживання доньки не змінювалося з часу пред`явлення позову про стягнення аліментів, на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення вона не перебуває та будь-яких видів державних соціальних допомог не отримує, вона незмінно працює на посаді продавця продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_4 , розмір її заробітної плати з лютого по листопад 2021 року становив 6000 грн. на місяць, та з грудня 2021 року - 6500 грн., тобто розмір її заробітної плати становить законодавчо встановлений розмірмінімальної заробітної плати. Власного нерухомого, рухомого майна вона немає, грошові заощадження відсутні. Стан здоров`я у неї та їхньої спільної з ОСОБА_1 малолітньої доньки добрий, інших осіб на її утриманні немає, її сімейний стан не змінився.
Вказує, що надані позивачем докази не містять будь-яких відомостей, які б вказували на погіршення його матеріального становища у порівнянні з періодом, коли вирішувався спір про стягнення аліментів.
Зазначає, що при вирішенні спору про стягнення аліментів та при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходив з того, що розмір коштів на утримання дитини має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Суд також виходив з того, що батьки дитини повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, відтак виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дитини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 29.07.2021р. та до досягнення дитиною повноліття. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання дитини, судом було враховано, що ОСОБА_1 інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, є фізично здоровим та працездатним.
Вважає, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, оскільки ним не було надано будь-яких доказів, на підтвердження обставин, що є підставою для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або отримувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, а відтак відсутні підстави для задоволення його позову та зміни розміру аліментів.
Вказує, що позивач має добрий стан здоров`я, має можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу їхній неповнолітній дитині, однак свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків як батька, в добровільному порядку аліменти не сплачує, хоча зобов`язаний це робити за приписами Сімейного кодексу України.
Просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його недоведеністю.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідачка ОСОБА_2 її матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 від 11.10.2017 року (а.с.36).
У зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 не приймав належної участі у матеріальному утриманні своєї доньки ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, та згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 27.09.2021р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 липня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.
Вказане рішення суду ОСОБА_1 не оскаржував та воно 05.10.2021р. набрало законної сили.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 09.03.2016 року (а.с.9).

Згідно довідки Нетішинської міської філії Хмельницького обласного центру зайнятості від 06.12.2021 р., ОСОБА_1 за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості України станом на 06.12.2021 р. за послугами служби зайнятості до Нетішинської міської філії не звертався (а.с.10).
Згідно відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, ОСОБА_1 протягом 2010 2020 років періодично працював та отримував заробітну плату, зокрема, у ПАТ «Пересувана механізована колона 508», військовій частині НОМЕР_3 , військовій частині НОМЕР_4 , ТОВ «Охоронне підприємство МАРС-6» (а.с.11-13).
Разом з тим, будь-які відомості про своє працевлаштування з січня 2021 року по даний час позивач суду не надавав.
Згідно довідки-розрахунку № 46 від 28.03.2022 р., заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 за період з 29.07.2021 року по 28.03.2022 року становить 20 241,92 грн., та із вказаного розрахунку вбачається, що впродовж вказаного періоду він жодного разу не сплатив визначений йому до сплати щомісячний розмір аліментів (а.с.49).
Згідно довідок про склад сім`ї від 20.07.2021 року та від 24.03.2022 року малолітня ОСОБА_3 незмінно проживає разом з матір`ю, окремо від батька, за адресою АДРЕСА_1 (а.с.43, 44).
Згідно довідок Управління праці та соціального захситу населення № 277 від 24.03.2022 р. та № 2209 від 26.07.2021 р. ОСОБА_2 на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради не перебуває та будь-яких видів державних соціальних допомог не отримує (а.с.45-46).
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідки про доходи, ОСОБА_2 працює на посаді продавця продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_4 та розмір її заробітної плати з лютого по листопад 2021 року становив 6000 грн., та з грудня 2021 року 6500 грн., тобто на рівні законодавчо встановленого розмірумінімальної заробітної плати (а.с.47-48).
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні спору суд також враховує положення ст.80 ЦПК України, відповідно до яких достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Виходячи зі змісту ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Позивач, вважає, що погіршення його матеріального становища є підставою для звернення до суду з вимогою про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на корить відповідачки на утримання доньки.

Згідно судової практики ЄСПЛ суд повинен дотримуватись справедливого балансу між інтересами батьків та дитини, і приділяти першочергову увагу найкращим інтересам дитини.

Судом встановлено, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 27.09.2021р. з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При цьому в абзаці третьому частини 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу сторін знаходиться на утриманні матері ОСОБА_2 , даний факт позивачем не заперечується, а відтак суд приходить до висновку, що донька потребує участі у матеріальній допомозі з боку батька.

Доводи позивача про його регулярну участь у матеріальному забезпеченні дитини, зокрема, шляхом придбання речей повсякденного вжитку та подарунків для дитини, шляхом надання кишенькових грошей дитині тощо, суд до уваги не приймає, оскільки позивач не надав жодних належних та допустих доказів на підтвердження таких доводів. Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що малолітня дитина на час розгляду спору досягла лише 4 річного віку, а відтак у неї відсутня потреби у кишенькових коштах, на наданні яких вказував позивач.

Водночас у судовому засіданні встановлено, що позивач станом на 28.03.2022 року має заборгованість зі сплати аліментів, присуджених згідно рішення суду, у розмірі 20 241,92 грн.

Судом встановлено, що доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів та належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища позивач суду не надав.

Судом також прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

У розумінні статті 81 ЦПК України та ст.192 СК України мається на увазі необхідність саме позивачу доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.
Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі.
Так, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його матеріальний стан на момент звернення до суду із даним позовом є відмінним від його матеріального стану, який існував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання доньки.
Визначаючись з наявністю підстав для зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів, що стягуються з позивача, суд також враховує, що позивач є працездатною особою, не довів погіршення свого майнового стану, та жодного доказу на підтвердження свого дійсного матеріального становища позивач суду взагалі не надав. Тобто чи має позивач доходи, їх розмір, а також майно, яке може приносити прибуток, в тому числі транспортні засоби, нерухоме майно тощо суду не надано. В який спосіб та якому розмірі позивач здійснював матеріальне утримання своєї доньки до і після постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів, він суду не повідомив.

Враховуючи, що позивач за віком та станом здоров`я є працездатною особою, будь-яких обмежень до роботи за станом здоров`я йому не встановлено, отримував мінливий дохід, а відтак суд вважає, що позивач є фінансово спроможним приймати участь в матеріальному утриманні неповнолітньої доньки, проте цього не здійснює, будь-які докази на підтвердження погіршення свого матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки не надав.

Також враховуючи обставини, наведені позивачем в обґрунтування заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст.192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, повідомлені позивачем обставини не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим рішенням розміру аліментів, адже відсутність на даний час офіційного працевлаштування та стабільного доходу, не доводить мінливості його матеріального стану та не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ст.192 СК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про зміну розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2022р.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.