Справа № 342/60/22
Провадження № 2/342/231/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Візінська Галина Василівна, до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Візінська Галина Василівна, звернувся в суд з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області), в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 , була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою виданою Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 21-311 від 19.10.2021. Згідно довідки Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 21-311 від 19.10.2021, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку загальною площею 0,2500 га. Відповідно до довідки Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 21-311 від 19.10.2021, станом на 15.04.1991 в колгоспному дворі в АДРЕСА_2 були зареєстровані та проживали: голова двору - ОСОБА_2 . На момент припинення колгоспного двору його членом була тільки ОСОБА_2 . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на приватну власність ОСОБА_2 в цілому. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона мала у власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Померла ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно із яким, все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , тобто позивачу. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 успадкував земельну ділянку після смерті ОСОБА_2 , тобто ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 . Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

Учасники справи в судове засідання 04.05.2022 не з`явилися.

Представник позивача - адвокат Візінська Галина Василівна подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд провести за відсутності позивача та його представника; позовні вимоги підтримують, позовну заяву просить задовільнити.

Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий в АДРЕСА_3 не зареєстроване, що стверджується копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 231, виданої 29.11.2021 ФОП ОСОБА_3 .

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 295841975 від 21.01.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_2 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За господарством по АДРЕСА_2 закріплено земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства - 0,14 га, що доводиться довідкою № 21-312, виданою 19.10.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватнихжитлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1955 році, господарські будівлі та споруди - в 1985 році.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ФОП ОСОБА_4 на підставі договору № 00939/С від 23.11.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 станом на 23.11.2021 становить - 34578 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Згідно виписки із архівних по господарських книг села Тишківці:

-№ 11 за 1955-1957 роки особовий рахунок № НОМЕР_1 стор. 7, в колгоспному дворі в с. Тишківці були зареєстровані та проживали: голова сім`ї ОСОБА_5 , 1904 р.н., дочка ОСОБА_2 , 1933 р.н., дочка ОСОБА_6 , 1944 р.н.;

-№ 10 за 1971-1973 роки, особовий рахунок № НОМЕР_9 стор . 109-110 в колгоспному дворі в с. Тишківці були зареєстровані та проживали: голова сім`ї ОСОБА_5 , 1904 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_2 , 1933 р.н., дочка ОСОБА_6 , 1944 р.н., вибула під № 966 в с. Тишківці в 1971 р., внучка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину після її смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном є її дочка ОСОБА_2 .

Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 326/01-16 від 23.03.2022 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68729166 від 23.03.2022, стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , не заведена.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Згідно ксерокопії витягу з погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 ), виданої Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно виписки із архівної по господарської книги № 9 (особовий рахунок № НОМЕР_3 , стор. 62 за 1991-1995 роки) на домоволодіння в АДРЕСА_4 ) в житловому будинку (колгоспному дворі) станом на 15.04.1991 була зареєстрована та проживала голова двору ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується довідкою № 21-311, виданою 19.10.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 належав ОСОБА_2 як голові колишнього колгоспного двору.

За заповітом, посвідченим 03.03.2020 в.о. старости Загайпільської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 8, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_5 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно та належні їй права, які належать їй на момент складання цього заповіту та майно і права, які належатимуть їй у майбутньому заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 2. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 65743569, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №63773974 від 02.03.2021.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Назірна Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 782 від 02.10.2020, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 02.10.2020. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті, була зареєстрована в АДРЕСА_2 , одна, що стверджується довідкою № 21-312, виданою 19.10.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Позивач ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_2 , що доводиться копіями:

-свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 , виданого 09.08.1989, з якого слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ;

-свідоцтва про народження (повторно) серія НОМЕР_6 , виданого 12.12.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_2 ;

-свідоцтва про шлюб (повторно) серія НОМЕР_7 , виданого 12.12.2020, де зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 є її внук ОСОБА_1 (позивач).

Із копії спадкової справи № 26/2021, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. вбачається, що за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 , яка подана у строк, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 . Копією Витягу № 63773972 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 02.03.2021 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 67287406 (номер у нотаріуса 26/2021).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

ОСОБА_1 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. 07.04.2021 видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 469, № 470, № 471 на земельні ділянки, площею 1,2330 га, 0,2200 га, 0,2199 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали спадкодавцю ОСОБА_2 .

До складу спадщини ОСОБА_2 входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

При зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Р.Р. Яшан щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_2 , нотаріус відмовив у зв`язку з ненаданням позивачем оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 15/02-31 від 13.01.2022.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Місцезнаходження відповідачаГороденківської міської ради Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області.

Судове рішення складене 04.05.2022.

Суддя: Федів Л. М.