ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3844/22 Справа № 209/4121/21 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

секретар судового засідання:Астатурян А.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач:Акціонерне товариство Комерційни банк ПриватБанк

треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Дніпровський ВДВС у місті Кам`янське Кам`янськго району Дніпропетровської області Південно- Східного МУМЮ (місто Дніпро)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року, яке постановлено суддею Багбаєм Є.Д. у місті Кам`янське, відомості щодо дати складання повного тексту рішення суду відсутні,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який в подальшому уточнив, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір № DNU0GA00001448.

16 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис № 5693 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за Кредитним договором №DNU0GA00001448 від 03.08.2007 року у розмірі 138583,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.10.2015 року становить 2 930 694,70 грн., яка складається з: 27605,21 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 33445,21 доларів США - заборгованість за відсотками; 4988,00 доларів США - комісія; 65755,75 доларів США - пеня; 250,00 доларів США - штраф (фіксована частина); 6539,71 доларів США - штраф (відсоток від суми заборгованості), а також 1700,00 грн. за вчинення виконавчого напису на загальну суму 2 932 394,70 гривень.

16 вересня 2022 року державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було відкрито виконавче провадження ?№52249926 на підставі виконавчого напису № 5693 від 16.10.2015 року. 24.10.2018 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На підставі вищезазначеної постанови з позивача за період з грудня 2018 року по грудень 2021 року з пенсії позивача безпідставно було стягнуто грошові кошти на суму 34160,40 гривень. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною та кредитний договір нотаріально не посвідчений.

Тому позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни № 5693 від 16.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 серпня 2007 року у розмірі 138583,88 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 05.10.2015 року, становить 2930694,70 гривень, а також 1700,00 гривень за вчинення виконавчого напису; стягнути з відповідача безпідставно стягнуті з пенсійних виплат позивача грошові кошти за період з грудня 2018 року по грудень 2021 року грошові кошти в розмірі 34 160, 40 грн.

Рішенням Дніпровського районного міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни № 5693 від 16 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №DNU0GA00001448 від 03 серпня 2007 року у розмірі 138583,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.10.2015 року становить 2 930 694,70 гривень, а також 1700,00 гривень за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 2932394,60 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Акціонерного Товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті з його пенсійних виплат за виконавчим написом №5693, вчиненим 16 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, за період з грудня 2018 року по грудень 2021 року, грошові кошти в розмірі 34160,40 (тридцять чотири тисячі сто шістдесят гривень сорок копійок).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом не встановлено правову природу спірних правовідносин, не перевірено обставини щодо правомірності правочину, на виконання якого позивач сплатив кошти, зазначивши, що кредитний договір від 03.08.2007 року є дійсним, оскільки зворотнє не встановлено будь-яким судовим рішенням.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомленні про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України, статті 371 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2007 року між Акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DNU0GA00001448, згідно якого Банк зобов`язався надати позивачу грошові кошти у розмірі 31900, 00 доларів США на строк з 03.08.2007 року по 03.08.2017 року. (а.с.18, 19)

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по кредитному договору, 16 жовтня 2015 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5693, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк грошових коштів за кредитним договором №DNU0GA00001448 від 03.08.02007 року у розмірі 2932394,70грн., а саме: залишок заборгованості за кредитом 27 605, 21 доларів США; заборгованість за відсотками 33 445, 21 доларів США; комісія 4 988, 00 доларів США; пеня 65 755, 75 доларів США; штраф (фіксована частина) 250, 00 доларів США; штраф (відсоток від суми заборгованості) 6 539, 71 доларів США, а всього становить 138 583, 88 доларів США. (а.с.17)

Постановою державного виконавця 16 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження №52249926 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості у розмірі 2932394, 70 грн.

Постановою державного виконавця 16 вересня 2016 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна боржника. (а.с.20)

Постановою державного виконавця від 24 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні № 52249926 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 21)

Відповідно інформації Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 24 грудня 2021 року за вих. № 0400-010508-8/171990, з грудня 2018 року по грудень 2021 року, згідно постанови Дніпровського відділу ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), з пенсії ОСОБА_1 було відраховано 34 160, 40 грн. (а.с.79)

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір не посвідчений нотаріально та вимога відповідача для вчинення нотаріусом виконавчого напису не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення виконавчого напису.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст.87 Закону України Про нотаріат, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 вказаний Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Так, зазначена постанова Кабінету Міністрів України № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Вказаний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі № 910/10374/17.

Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи, з наданих суду приватним нотаріусом матеріалів до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано розрахунок заборгованості за договором, який не підтверджує безспірність суми боргу.

Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у Постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16.

Верховний Суд України у Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь(ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Як вбачається із розрахунку заборгованості,крім заборгованості за кредитом та відсотками, до оспорюваного виконавчого напису нотаріуса було включено також комісію у розмірі 4988,00 доларів США та пеню у розмірі 65755,75 доларів і штрафи у розмірі 250,00 доларів США (його фіксована частина) та 6539,71 доларів США - (відсоток від суми заборгованості) за період з 03.08.2007 року по 05.10.2015 року, тобто за період, що перевищує встановлений ЦК України строк позовної давності..

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що суми заборгованості зі сплати комісії та штрафів є спірними.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір кредиту нотаріально не посвідчений та заборгованість за кредитним договором не є безспірною, відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, що виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.11.2021 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжиті заходи забезпечення позову в цивільній справі № 209/4121/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зупинено примусове стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису № 5693 від 16.10.2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та який знаходиться на виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) за ВП № 52249926 від 16 вересня 2016 року.( а.с. 41)

Державним виконавцем Кам`янського Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у зв`язку із виконанням виконавчого напису № 5693 від 16 жовтня 2015 року винесеного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості в розмірі 2932394, 70 грн. (а.с. 21) та на виконання постанови з пенсії позивача безпідставно стягнуто 33160.40 грн. за період з грудня 2018 року по грудень 2021 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стягнуті за виконавчим написом грошові кошти безпідставно набуті відповідачем і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки виконавчий напис, за яким вони стягнуті, є таким, що не підлягає виконанню.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною, відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, що виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню.

Колегію суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про не встановлення судом правової природи спірних правовідносин, обставин щодо правомірності правочину, на виконання якого позивач сплатив кошти, що кредитний договір від 03.08.2007 року є дійсним, оскільки зворотнє не встановлено будь-яким судовим рішенням, натомість, так як вбачається з наданих суду приватним нотаріусом матеріалів до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано виписку в якому вказаний тільки розрахунок заборгованості за договором, який не підтверджує безспірність суми боргу.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 липня 2022 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко