Справа № 353/205/22
Провадження № 2/353/111/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання - Головатчук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням -,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , третя особа, яка без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обгрунтував тим, що він є власником двохкімнатної квартири за вищевказаною адресою. У належній йому квартирі, крім нього, зареєстровані: його мати ОСОБА_2 , малолітній син ОСОБА_4 та колишня дружина ОСОБА_3 . Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області по справі № 353/209/21 від 28.07.2021 року, яке набрало законної сили 29.08.2021 року, шлюб між ним та відповідачем розірвано. Починаючи з кінця 2021 року та по 20.01.2022 року відповідач забрала свої речі з належної йому квартири і з того часу в ній не проживає, оскільки перейшла проживати до своєї матері ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 . Відповідач не оплачує комунальні послуги, ніякої участі в утриманні квартири не бере, особистих речей та речей повсякденного вжитку у квартирі не має. В добровільному порядку вирішити даний спір неможливо. Реєстрація відповідача в квартирі не дозволяє йому розпоряджатися нею на власний розсуд та обмежує його законні права, в тому числі право на отримання субсидій, тощо.

З огляду на вищенаведене вважає, що відповідач втратила право на користування зазначеним житлом та просив визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 11.04.2022 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, з метою заслухання їх усних пояснень та показання свідків о 10 год. 00 хв. 10.05.2022 року. Крім цього, даною ухвалою було встановлено: відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання письмових пояснень щодо позову, а також, у разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, встановновлено десятиденний строк, з дня його отримання, для подання письмових пояснень щодо відзиву. Роз`яснено учасникам справи, що вони мають право надати відповідь на такі пояснення (ч. 2 ст. 192 ЦПК України).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав, ппросив його задовольнити та справу розглянути у його відсутності без допиту в судовому засіданні свідків. Також просив понесені ним судові витрати по справі віднести на його рахунок (а.с. 41).

В судове засідання третя особа, яка без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 не з`явивилася, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 35).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явивилася, відзиву на позовну заяву суду не надала, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала, не заперечила проти його задоволення та просила справу розглянути у її відсутності. Крім того просила не стягувати з неї судові витрати по справі (а.с. 38).

У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло виданого Органом приватизації Тлумацького району 30.01.1995 року, (а.с. 3) квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 (третя особа) та членам її сім`ї: чоловікові ОСОБА_6 , синові ОСОБА_1 (позивач), синові ОСОБА_7 , дочці ОСОБА_8 в рівних долях. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Водославською Н.В. 17.11.2017 року (а.с. 4) спадкоємцем майна ОСОБА_6 , а саме 1/5 частки квартири двохкімнатної, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є його син ОСОБА_1 (позивач). Дані відомості також підтверджуються копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 104178013 від 17.11.2017 року (а.с. 4 зворот). Згідно копії договору дарування часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Водославською Н.В. 23.03.2018 року (а.с. 5, 6) ОСОБА_2 (третя особа), ОСОБА_7 , ОСОБА_9 безоплатно передали у власність ОСОБА_1 (позивач) належні їм на праві приватної спільної часткової власності 3/5 частки квартири двохкімнатної, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,1 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. Дані відомості також підтверджуються копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118284780 від 23.03.2018 року (а.с. 7).

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 28.07.2021 року шлюб між ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивач), який зареєстрований 13.02.2015 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 173 - розірвано. Місцем проживання малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено місце проживання його матері ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 358 від 17.03.2022 року (а.с. 8). ОСОБА_1 (позивач) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї згідно будинкової книги: мати ОСОБА_2 (третя особа), 1953 року народження, син ОСОБА_4 , 2016 року народження, колишня дружина ОСОБА_3 (відповідач).

Згідно актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 29.01.2022 року та 18.03.2022 року, складеного депутатом Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Шкундою Л.М. з участю сусідів: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які обстежили квартиру ОСОБА_1 (позивач) за адресою: АДРЕСА_1 , і встановили, що його колишня дружина ОСОБА_3 (відповідач) зареєстрована у квартирі, однак з січня 2021 року не проживає і ніякої участі по утриманню житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного життя у квартирі немає. Точне її місце її проживання не відоме (а.с. 9, 10).

Отже, відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, однак, фактично в житлі, належному ОСОБА_1 (позивач) більше шести місяців не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б їй належали, в квартирі не має.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно ч. 1 до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що відповідач понад один рік у квартирі, належній позивачу, не проживає, тобто відсутня понад один рік за місцем реєстрації без поважних причин, повністю визнала позов, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратила право на проживання та користування квартирою позивача, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, а позивач просив судові витрати по справі віднести на його рахунок, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 496, 20 грн. (квитанція № 0.0..1 від 08.04.2022 року, а.с. 21), а решту судових витрат слід покласти на його рахунок.

На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 82, 141, 142, 178, 206, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану по АДРЕСА_1 , жительку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , такою, що втратила право на користування належною на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути з державного бюджету позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , сплачений ним по квитанції № № 0.0..1 від 08.04.2022 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 496 (Чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Решту судових витрат понесених позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , покласти на його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. ЛУЩАК