Постанова

Іменем України

02 травня 2022 року

м. Київ

справа 748/2723/20

провадження № 61-6173св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Пархомець Алеся Іванівна,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуНауково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року, постановлену у складі судді Хоменко Л. В., та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Онищенко О. І., Скрипки А. А., Харечко Л. К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (далі - НВ ТОВ «Агро-Інтер») звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Суми) Пархомець А. І.(далі - державний виконавець), боржник - ОСОБА_1 .

Скаргу мотивувало тим, що у Міжрайонному відділ державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - МВДВС) перебуває на виконанні виконавчий лист № 2-873, виданий 25 листопада 2010 року Чернігівським районним судом Чернігівської області, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - НВ ТОВ «Агро-Інтер» (ВП № 25110102).

30 жовтня 2020 року заявник звернувся до державного виконавця із заявою № 1/30-10-20, в якій просив надіслати запити до Куликівського бюро технічної інвентаризації та встановити, чи зареєстровано за ОСОБА_1 нерухоме майно, а також до Держгеокадастру України із запитом, чи зареєстровані за боржником земельні ділянки, внести відомості відносно ОСОБА_1 як боржника до Єдиного реєстру боржників та звернутись до суду із поданням про оголошення боржника у розшук.

09 листопада 2020 року заявник звернувся до державного виконавця із запитом № 1/09-11-20, в якому просив повідомити про результати розгляду його заяви від 30 жовтня 2020 року.

НВ ТОВ «Агро-Інтер» вказувало, що заява та запит залишились проігнорованими МВДВС. Державний виконавець порушила норми чинного законодавства, оскільки не вчинила перевірку майнового стану боржника. Заявник вказував, що державний виконавець зобов`язаний внести відомості до Єдиного державного реєстру боржників у момент відкриття виконавчого провадження, а також звернутись до суду з поданням про розшук боржника, але таких дій не вчинив.

Посилаючись на порушення своїх прав, НВ ТОВ «Агро-Інтер» просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у ненаданні відповіді на заяву НВ ТОВ «Агро-Інтер» від 30 жовтня

2020 року № 1/30-10-20;

- зобов`язати державного виконавця надати відповідь на заяву НВ ТОВ «Агро-Інтер» від 30 жовтня 2020 року № 1/30-10-20;

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у ненадсиланні запиту до компетентних органів з метою встановлення нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності;

- зобов`язати державного виконавця надіслати запит до компетентних органів з метою встановлення нерухомого майна, яке належить

ОСОБА_1 на праві власності;

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у незверненні з поданням до суду про розшук боржника ОСОБА_1 ;

- зобов`язати державного виконавця звернутись до суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невнесенні відомостей відносно ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників;

- зобов`язати державного виконавця внести відомості відносно

ОСОБА_1 як боржника до Єдиного реєстру боржників.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року у задоволенні скарги НВ ТОВ «Агро-Інтер» відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року апеляційну скаргу НВ ТОВ «Агро-Інтер» залишено без задоволення, ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, відповідь на звернення стягувача надана. Також суд дійшов висновку, що в матеріалах виконавчого провадження достатньо доказів щодо перевірки державним виконавцем інформації щодо виявлення нерухомого майна боржника з дотриманням строків, встановлених частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження». Суд першої інстанції, перевіривши матеріали виконавчого провадження, встановив, що у державного виконавця недостатньо підстав для звернення з поданням до суду про оголошення розшуку боржника, оскільки боржник, згідно з отриманою державним виконавцем інформації, періодично з`являється за місцем своєї реєстрації, час від часу письмово у заявах повідомляє державному виконавцю місце свого фактичного проживання, у зв`язку з пандемією коронавірусу спілкується з державним виконавцем у телефонному режимі. Внести відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників через систему АСВП технічно неможливо, оскільки виконавче провадження було відкрито

14 березня 2011 року, тобто до запровадження Єдиного реєстру боржників, інформація до якого вноситься саме з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2021 року НВ ТОВ «Агро-Інтер» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області

від 16 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду

від 04 березня 2021 року, ухвалити судове рішення про задоволення скарги, стягнути витрати на правничу допомогу.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

19 квітня 2021 року ухвалою Верховного Суду задоволено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу залишено без руху, надано час на усунення недоліків.

12 травня 2021 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження, витребувано справу із Чернігівського районного суду Чернігівської області.

У травні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій надали неправильну оцінку зібраним доказам, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що належним доказом відправки кореспонденції в межах виконавчих проваджень є сформований у Автоматичній системі виконавчих проваджень (далі - АСВП) витяг з Журналу реєстрації вихідної кореспонденції. Натомість належним доказом надсилання відповідей на запит та заяву є список, засвідчений у порядку, встановленому Правилами надання поштових послуг зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності в діях державного виконавця бездіяльності, заявник вказує, що державний виконавець не вчинив всіх дій для встановлення майна боржника, зокрема з початку 2011 року не направив жодного запиту до бюро технічної інформації та до Держгеокадастру України, чим порушено вимоги статей 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що державний виконавець не надала доказів того, що нею встановлено місце перебування боржника, чим порушено вимоги статей 76, 81 ЦПК України. Суд першої інстанції встановив обставини справи за відсутності належних доказів.

МВДВС не надав доказів на підтвердження того, що вчинялися дії з метою внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, не було складено акт на підтвердження того, що такі відомості до реєстру внести неможливо. Крім того, відсутні відомості звернення до системного адміністратора Єдиного реєстру боржників та АСВП.

Крім того, заявник вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо: застосування норм Закону України «Про виконавче провадження» про надання відповіді на запит про стан виконавчого провадження та заяви про вчинення виконавчих дій; стосовно застосування статей 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження»; визначення місця проживання та правові підстави визначення місця проживання боржника на підставі Закону України «Про виконавче провадження»; внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2021 року державний виконавець подала до Верховного Суду відзив, у якому просила касаційну скаргу залишити без розгляду, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року - без змін.

Державний виконавець звертала увагу суду на те, що виконавче проведення перебуває у неї на виконанні з 14 січня 2020 року.

Крім того, вказує, що АСВП, в якій складаються всі процесуальні документи державного виконавця, не містить у переліку процесуальних документів такого документу як акт про технічну неможливість внести відомості до АСВП про боржника.

04 лютого 2021 року Чернігівська регіональна філія Державного підприємства «Національні інформаційні системи» на запит державного виконавця надала відповідь про відсутність технічної можливості внести до Єдиного реєстру боржників відомості про боржника ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» 46 000 грн заборгованості, судовий збір у розмірі 460 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

25 листопада 2010 року видано виконавчий лист № 2-873.

14 березня 2011 року Відділом державної виконавчої служби Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області відкрито ВП № 25110102 з виконання виконавчого листа № 2-873, виданого 25 листопада 2010 року Чернігівським районним судом Чернігівської області.

Під час вчинення виконавчих дій 01 квітня 2011 року державним виконавцем отримано відповідь Чернігівського міськрайонного бюро технічної інвентаризації про відсутність зареєстрованого за ОСОБА_1 нерухомого майна; 26 серпня 2011 року, 06 листопада 2014 року, 27 березня 2017 року, 27 липня 2017 року отримано відповіді, складені Держкомземом України, про відсутність зареєстрованого за боржником майна (земельних ділянок).

14 січня 2020 року ВП № 25110102 передано до МВДВС, виконавче провадження приняла до виконання державний виконавець Пархомець Л. І.

30 жовтня 2020 року НВ ТОВ «Агро-Інтер» направило до МВДВС заяву за вих. № 1/30-10-20, в якій просило зробити запит до Куликівського міського бюро технічної інвентаризації та встановити, чи зареєстровано за ОСОБА_1 нерухоме майно, а також до Держгеокадастру України з метою встановлення відомостей про зареєстровані за боржником земельні ділянки. Також просило внести відомості відносно ОСОБА_1 як боржника до Єдиного реєстру боржників та звернутися до суду з поданням про оголошення боржника у розшук.

Вказаний лист адресату вручено 02 листопада 2020 року.

09 листопада 2020 року стягувач звернувся до виконавчої служби із запитом, в якому просив повідомити результати розгляду заяви

від 30 жовтня 2020 року № 1/30-10-20. Запит вручено адресату 11 листопада 2020 року.

Із витягу з АСПВ «Журнал реєстрації вихідної кореспонденції» встановлено, що відповіді на заяву і на запит НВ ТОВ «Агро-Інтер» сформовані

10 листопада 2020 року і 04 грудня 2020 року.

Оплата послуг поштового зв`язку з пересилання сформованих 10 листопада 2020 року та 04 грудня 2020 року листів-відповідей підтверджується реєстрами простої кореспонденції, надісланої з МВДВС за листопад та грудень 2020 року.

З часу прийняття до виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Пархомець А. І. вчинені наступні виконавчі дії:

- 20 лютого 2020 року надіслано на адресу боржника ОСОБА_1 виклик до ВДВС;

- 21 лютого 2020 року надіслано запит на адресу Куликівської селищної ради на предмет проживання боржника за місцем реєстрації в с. Ковчин Чернігівської області;

- 30 червня 2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківських установ для виконання;

- 09 липня 2020 року складено акт про відсутність боржника за місцем реєстрації, отримано відповіді на запити.

У ході вчинення виконавчих дій було встановлено фактичне місце проживання боржника у м. Києві, а також її номер мобільного телефону.

ОСОБА_1 у заяві від 03 грудня 2020 року, направленої на адресу суду першої інстанції, підтвердила своє місце проживання у м. Києві.

Мотивувальна частина

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина п`ята статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим повідомленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов передбачених пунктами 4-9 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим повідомленням.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 9 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктами 5, 6 Розділу ІІ Реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05 серпня 2016 року № 2432/5 (далі - Положення про АСВП) вихідна кореспонденція органів державної виконавчої служби (приватного виконавця), в тому числі документи виконавчого провадження, підлягає реєстрації у АСВП. Дата реєстрації та вихідний номер документа, що є номером за порядком у відповідному році, формуються Системою автоматично.

За даними про зареєстрований вихідний документ АСВП формується журнал реєстрації вихідної кореспонденції. За необхідності (у разі внесення відомостей до АСВП) ці дані переносяться АСВП до розносної книги для місцевої кореспонденції та списку згрупованих поштових відправлень.

Документ виконавчого провадження, який направляється у паперовому вигляді, формується виконавцем у АСВП до друку та вноситься до журналу реєстрації вихідної кореспонденції протягом 24 годин з моменту формування.

Документ виконавчого провадження в паперовому вигляді передається державним виконавцем на відправку відповідальній особі органу державної виконавчої служби (направляється приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) протягом 24 годин з моменту його формування (пункт 5 Розділу ІV Внесення до Системи відомостей щодо здійснення виконавчого провадження Положення про АСВП).

Відповідно до пунктів 2, 66 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку), просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки. Згруповані поштові відправлення, поштові перекази - внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п`ять і більше, що одночасно подаються для пересилання одним відправником.

У разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.

З аналізу вказаних підзаконних нормативних актів вбачається обов`язок відповідальної особи державної виконавчої служби зареєструвати в АСВП документ (постанову про відкриття виконавчого провадження, лист-відповідь тощо) та внести про нього відомості до журналу реєстрації вихідної кореспонденції, який також формується в АСВП. Після чого відомості з журналу реєстрації вихідної кореспонденції переносяться до розносної книги для місцевої кореспонденції та списку згрупованих поштових відправлень.

Сформовані поштові відправлення, зокрема, прості поштові відправлення, групуються одним відправником, який складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що матеріали виконавчого провадження містять відповідь Чернігівського міськрайонного бюро технічної інвентаризації від 01 квітня 2011 року про відсутність у боржника нерухомого майна та відповіді Держкомзему України від 28 серпня 2011 року, 06 листопада 2014 року, 27 березня 2017 року та 27 липня 2017 року про відсутність зареєстрованих за ОСОБА_1 земельних ділянок.

При цьому державний виконавець встановила фактичне місце проживання та номер мобільного телефону боржника.

Відповіді на заяву стягувача від 30 жовтня 2020 року та запит стягувача від 09 листопада 2020 року державний виконавець сформувала в АСВП у розділі Журнал вихідної кореспонденції 10 грудня та 04 грудня 2020 року. Ці листи-відповіді, згідно з реєстром простої кореспонденції, сформованим працівниками МВДВС у листопаді 2020 року та у грудні 2020 року, передані поштовому оператору зв`язку для направлення на адресу НВ ТОВ «Агро-Інтер», що підтверджено реєстрами простої кореспонденції надісланої з МВДВС за листопад 2020 року (марки) та грудень 2020 року (марки).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що державний виконавець вчинила виконавчі дії у відповідності до вимог статті 18, частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» та, надаючи відповіді на звернення стягувача НВ ТОВ «Агро-Інтер», діяла у відповідності до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктів 5, 6 Розділу ІІ, 2, 5 Розділу IV Положення про АСВП, які не суперечать пунктам 2, 66 Правил надання послуг поштового зв`язку.

З урахуванням того, що місце боржника на час письмового звернення

НВ ТОВ «Агро-Інтер» до виконавчих органів було фактично встановлено, то у державного виконавця були відсутні підстави для звернення до суду з поданням у порядку частини першої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги щодо порушення державним виконавцем Правил надання послуг поштового зв`язку, а саме наявність журналу вихідної кореспонденції МВДВС замість складання реєстру простої поштової кореспонденції, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ці твердження суперечать матеріалам справи і ґрунтуються на неправильному тлумаченні як Положення про АСВП, так і Правил надання послуг поштового зв`язку.

З приводу посилання заявника як на підставу касаційного оскарження на відсутність висновків Верховного Суду про застосування положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановлення майнового стану боржника з необхідністю направлення виконавцем не тільки електронного, але й письмового запитів, колегія суддів зазначає, що з аналізу положень пунктів 3, 21 частини другої, частини п`ятої статті 18, частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець надав право виконавцю під час вчинення виконавчих дій робити запити, отримувати пояснення, довідки, іншу інформацію, при цьому надав доступ до реєстрів, державних баз, у тому числі електронних, визначивши строки проведення перевірки майнового стану боржника.

Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що для встановлення майнового стану боржника виконавець вправі використовувати інструменти, обумовлені законодавцем, як в електронному, так і в паперовому виді.

Щодо надання відповідей виконавцем на звернення та запити, спрямовані на вчинення виконавчих дій, а також щодо строків їх надання, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Таким чином, державний виконавець зобов`язаний надати відповідь на заяву, запит, спрямовані на вчинення виконавчих дій сторін, чи інших учасників виконавчого провадження, у строки, визначені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Отже, державний виконавець, надаючи відповідь на заяву сторони виконавчого провадження - стягувача НВ ТОВ «Агро-Інтер», діяла у відповідності до вимог пункту 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та у строки, визначені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Інші доводи касаційної скарги переважно зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки судами, та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Судами попередніх інстанцій виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, суди повно і всебічно дослідили і оцінили докази та встановили обставини у справі, правильно застосували положення статей 18, 28, 36, 48 Закону №1404-VІІІ до спірних правовідносин.

У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною першою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник