ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2188/22 Номер провадження 22-ц/814/2172/22Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М. при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого апеляційну скаргу подано адвокатом Павлюком Ігорем Олександровичем на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 червня 2022 року у справі за заявою лікаря 2-А відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Максименка Олега Сергійовича про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року лікар 2-А відділення інтенсивної терапії Комунального підприємтсва «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Максименко Олег Сергійович звернувся до Київського районного суду м. Полтави із заявою про госпіталізацію хворого ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару в примусовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 поступив на стаціонарне лікування у дану лікарню 01 червня 2022 року о 20 год. 30 хв. з діагнозом: "Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад". ОСОБА_1 хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Від добровільної госпіталізації та лікування хворий відмовляється, оскільки до свого стану не критичний. В судовому засіданні лікар ОСОБА_2 пояснив, що враховуючи вищенаведене, лікування ОСОБА_1 можливе лише в умовах стаціонару.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 червня 2022 року заяву лікаря 2-А відділення Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Максименка Олега Сергійовича про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку задоволено.

Застосовано стосовно ОСОБА_1 госпіталізацію до психіатричного стаціонару Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».

Рішенння суду допущено до негайного виконання.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником адвокатом Павлюком Ігорем Олександровичем, в якій просить рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 червня 2022 року скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви лікаря 2-А відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Максименка Олега Сергійовича про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_1 відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права і в результаті неповного з`ясування обставин справи.

Зокрема вказує, що відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно із ч.3 ст.340 ЦПК України у заяві фізичної особи або її законного представника про припинення амбулаторної психїатричної допомоги чи госпіталіції до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку мають бути зазначені обставини і докази, на яких грунтуються ці вимоги.

Натомість, на думку апелянта, будь-які докази в обгрунтування таких доводів до суду не надані. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка дільничний інспектор поліції повідомив, що сам особисто не сприймав жодного не адекватного, небезпечного для себе чи оточуючих акту поведінки ОСОБА_1 . Фактично, єдиним належним та допустимим доказом у справі є висновки лікарів про наявність психічного захворювання у ОСОБА_1 . Тому, прийняття рішення про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу виключно на цій основі є завідомо безпідставним та суперечить нормі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

До Полтавського апеляційного суду надійшов відзив лікаря 2-А відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якій стверджує, що заява щодо примусової госпіталіції до психіатричного закладу ОСОБА_1 є обгрунтованою, адже ОСОБА_1 дійсно хворіє на тяжкий психічний розлад органічний маячний (шизофреноподібний) розглад, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для оточуючих, добровільно лікуватися відмовляється. Небезпека ОСОБА_1 для оточуючих підтверджується повідомленням ст. ДОП СДОП ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліцїі А. Григоренка, заявою батька ОСОБА_1 , висновком лікаря-психіатра ВП-обласної консульстивної психоневрологічної поліклініки №1 Кальченко Ю.О. від 01.06.2022, висновком комісії лікарів-психіатрів КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР» від 02.06.2022 року.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представник ОСОБА_1 адвокат Павлюк І.О. та заявник, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 1982 р.н., приблизно з 2000-го року почав вживати спочатку трамадол, але потім почав палити марихуану, начебто раніше приймав солі, амфетаміни, таблетовані формирізних знеболювальних препаратів у великій кількості. В 2013 році лікувався в даній лікарні, в інфекційному відділенні з діагнозом: "ППР-О, психотичний, переважно галюцинаторний розлад". Перебуває на обліку нарколога, отримував замісну терапію (бупринорфин). У зв`язку з розвитком галюцинаторної симптоматики лікувався в даному стаціонарі з 04.03.2021 р. по 29.03.2021 р. Останнім часом почав вживати алкоголь, різні енергетичні та слабоалкогольні напої. Стан погіршився протягом останнього тижня, коли поведінка стала неадекватною, почав висловлювати маячні ідеї переоцінки власної особи, відношення, особливого значення. Як відомо з повідомлення Ст. ДОП СДОП відділу превенції Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції А.Григоренка на адресу головного лікаря КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР", були неодноразові звернення до поліції з приводу неадекватної поведінки, пошкодження чужого майна, погроз фізичною розправою, а саме, даний громадянин за останній місяць скоїв наступні дії: неодноразово здійснював дрібні крадіжки морозива в "Парку перемоги", пошкоджував майно парку, чіплявся до відпочиваючих, погрожував їм фізичною розправою. 18.05.2022 р. та 20.05.2022 р. пошкодив майно гр. ОСОБА_3 , всі свої дії пов`язував з пошуком сепаратистів, а також пошкодив автомобілі своїм сусідам. 20.05.2022 р. ходив по вулиці з ножем та кидався на людей, погрожував їм фізичною розправою.

Із заяви батька пацієнта, ОСОБА_4 на ім`я головного лікаря КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР" відомо, що у пацієнта проявляється немотивована агресія по відношенню до близьких та пересічних громадян. Також у нього постійні галюцинації, які проявляються постійними розмовами з вигаданими співрозмовниками, телевізором. Він уявляє себе "сином божим" та запевняє, що цілодобово отримує від президента вказівки на затримання сепаратистів. Постійно гуляючи по місту голосно розмовляє сам з собою та жестикулює руками. А також чіпляється до людей і погрожує розправою... За останні 10 днів скоїв наступні дії: намагався залізти в ларьок з метою спіймати сепаратистів, будучи впевненим, що вони знаходяться в приміщені, сусіду по дому пошкодив автівку, зняв номери та погрожував вбивством, зі слів дільничного, був затриманий декілька разів за виявлення агресії до громадян, зі слів колишньої дружини, переслідує її та дитину. На даний момент йдуть постійно погрози батькам та рідному брату в убивстві. Після того, як викрав ключі від дому у дружини, на наступний день приїхав з предметом схожим на ніж та погрожував розправою. Так як в дім він не потрапив, на подвір`ї влаштував безлад, бив посуд і пошкодив авто.

Напередодні госпіталізації вчиняв хуліганські дії на кладовищі, при чому отримав забій лівої виличної ділянки зліва, забій грудної клітки справа, та забій верхньої третини лівої гомілки.

Пацієнт був оглянутий лікарем-психіатром ВП - обласна консультативна психоневрологічна поліклініка N 1 Кальченко Ю.О. 01.06.22 р. під час огляду висловлював маячні ідеї відношення, переоцінки власної особи, був некритичним до свого стану. Встановлено діагноз: "Органічний шизофреноподібний розлад, ускладнений психічними розладами та розладами поведінки внаслідок вживання опіоїдів". Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка по відношенню до рідних та сусідів), на підставі ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" був направлений в стаціонар в порядку примусової госпіталізації.

Під час огляду черговим лікарем в приймальному відділенні надав формальну згоду на госпіталізацію, але під час первинного огляду почав відмовлятися від стаціонарного лікування.

Задовольняючи заяву лікаря-психіатра, суд першої інстанції оцінюючи докази у сукупності дійшов вірного висновку про доведеність того факту, що наявне у ОСОБА_1 психічне захворювання обумовлює небезпеку для нього та оточучих, а тому він потребує застосування госпіталізації у психіатричний стаціонар без його згоди для проходження лікування у примусовому порядку.

Доводи апелянта щодо того, що до суду не надано будь-яких доказів вчинення чи виявлення реальних намірів вчинити ОСОБА_1 дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, колегія вважає неприйнятним з наступних підстав.

Із рішення суду першої інстанції вбачається, що хвороба ОСОБА_1 на тяжкий психічний розглад, внаслідок якого виявляє реальні наміри вчинити дії дії, що являють собою безпесередню небезпеку для оточуючих підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_5 , який суду повідомив, що він працює на посаді старшого ДОП СДОП відділу превенції Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області. До нього протягом останніх трьох тижнів надходять чисельні скарги від сусідів ОСОБА_1 на його агресивну поведінку, вчинення протиправних дій, пошкодження майна; - даними направлення ОСОБА_1 на госпіталізацію, виданого лікарем ВП "Обласна консультативна психоневрологічна поліклініка N 1" ОСОБА_6 від 01 червня 2022 року, з якого вбачається, що стан пацієнта погіршився протягом останніх тижнів, коли змінився в поведінці, почав виявляти агресіюпо відношенню до рідних, оточуючих (погрожувавїм ножем, пошкодив автомобіль, тощо). Факти агресивної поведінки підтверджені довідкою з поліції. Поводить сеьбе неадекватно, розмовляє до себе, стверджує, що він обраний звільнити від сепаратистів. Внутрішньо напружений, контактформальний. В своїх хвилюваннях не розкривається. Підозрілий. Висловлює маячні ідеїпереоцінки власної особи. Емоційно нестійкий. Легко дратується, афектує (а. с. 8); - інформацією старшого ДОП СДОП відділу превенції Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області А.Григоренка від 31травня 2022 року N 4491 на адресу КП "Обласний закладз наданняпсихіатричної допомогиПолтавської обласноїРади", з якоговбачається, що відносно гр. ОСОБА_1 були неодноразові звернення до поліції, з приводу неадекватної поведінки, пошкодження чужого майна, погроз фізичною розправою, а саме даний громадянин за останній місяць вчинив наступні дії: неодноразово здійснював дрібні крадіжки морозива в "Парку Перемоги", пошкоджував майно парку, чіплявся до відпочиваючих, погрожував їм фізичною розправою; 18.05.2022 року та 20.05.2022 року пошкодив майно гр. ОСОБА_3 , всі свої дії пов`язував з пошуком сепаратистів, а також пошкодив автомобілі своїм сусідам; 20.05.2022 ходив по вулиці з ножем, кидався на людей, та погрожував їм фізичною розправою. Дії гр. ОСОБА_1 носять суспільно небезпечний характер та становлять реальну небезпеку для оточуючих, тому просив забезпечити гр. ОСОБА_1 примусове лікування (а. с. 9); - даними заяви ОСОБА_4 від 31 травня 2022 року на адресу КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної Ради", у якій він просив направити на примусове лікування ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням психіки, яке проявляється у невмотивованій агресії по відношенню до близьких та пересічних громадян. Також у нього постійні галюцинації, які проявляються постійними розмовами з вигаданими співрозмовниками, телевізором, а також уявляє себе сином божим та запевняє, що цілодобово отримує від президента вказівки на затримання сепаратистів. Постійно гуляючи по місту, голосно розмовляє сам з собою та жестикулює руками. А також чіпляється до людей і погрожує розправою... За останні 10 днів скоїв наступні дії: намагався залізти в ларьок з ціллю спіймати сепаратистів, будучи впевненим, що вони знаходяться в приміщені; сусіду по дому пошкодив автівку, зняв номери та погрожував вбивством; зі слів дільничного, був затриманий декілька разів за виявлення агресії до громадян; зі слів колишньої дружини, переслідує її та дитину, на даний момент йдуть постійно погрози батькам та рідному брату вбивством. Після того, як викрав ключі від дому у дружини, на наступний день приїхав з предметом схожим на ніж та погрожував розправою. Так як в дім він не потрапив, на подвір`ї влаштував безлад, бив посуд і пошкодив авто. Він уявляє себе сином божим і стверджує, що він вирішує кому йти в рай, а кому в пекло (а. с. 10); - даними висновку комісії лікарів-психіатрів від 01 червня 2022 року, згідно якого ОСОБА_1 встановлено діагноз: "Психічний шизофреноподібний розлад органічного походження, обумовлений дисфункцією головного мозку внаслідок токсико-дисметаболічної енцефалопатії з галюцинаторно-параноїдним синдромом, ускладнений психічними розладами та розладами поведінки внаслідок комбінованого вживання декількох наркотичних та використання інших психоактивних речовин (алкоголь, каннабіоїди, знеболювальні, бупринорфин), синдром залежності, активна залежність". Зважаючи на наявність у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка по відношенню до членів сім`ї та сусідів), комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Так, згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 02.06.2022 року вбачається, що 01.06.2022 року о 20 год 30 хв за направленням лікаря-психіатра ВП обласна консультативна психоневрологічна поліклініка №1 Кальченко Ю.О. був госпіталізований гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з діагнозом: «Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад».

Комісія підтвердила обгрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатритчну допомогу» та прийшла до висновку, що обстеження і лікування ОСОБА_1 можливе тільки в умовах стаціонару, встановлений діагноз: психічний шизофреноподібний розлад органічного походження, обумовлений дисфункцією головного мозку внаслідок токсико-дисметаболічної енцефалопатії з галюцинаторно-параноїдним синдромом, ускладнений психічними розладами та розладами поведінки внаслідок комбінованого вживання декількох наркотичних та використання інших психоактивних речовин (алкоголь, каннабіоїди, знеболювальні, бупринорфин), синдром залежності, активна залежність.

Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

При обстеженні психічного стану комісія лікарів виявила, що психічний стан ОСОБА_1 перебуває в стані тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він не може критично оцінити свій стан та може завдати шкоди собі та оточуючим.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18).

Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, позицію рідних та фахівців, які вважають за доцільне провести лікування ОСОБА_1 , без його згоди, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку за необхідне госпіталізувати останнього в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак пункт "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Враховуючи, що у ОСОБА_1 наявне психічне захворювання, що обумовлює небезпеку для нього самого та оточучих, а тому суд дійшов правильного висновку про те, що він потребує застосування госпіталізації у психіатричний стаціонар без його згоди для проходження лікування у примусовому порядку.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вона не підлягає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюка Ігоря Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 28 липня 2022 року.

Головуючий суддя : ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова ____________________ Л.М. Хіль