Справа №305/2198/19
Провадження по справі 2/305/41/22
27.07.2022. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Марусяк М.О.
секретаря судового засідання Вербещука В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконним рішення Лазещинської сільської ради, недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку,-
ВСТАНОВИВ:
26.11.2019 (реєстрація канцелярією суду) Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" (далі Позивач) звернулося в суд з позовом до Лазещинської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення Лазещинської сільської ради, недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, ОСОБА_2 від 13.12.2019 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у розгляді справи Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
08.01.2020 відповідачем ОСОБА_1 подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву.
У відзиві, ОСОБА_1 зазначила, що позовна заява подана з порушенням вимог ч.2 ст.175 ЦПК України, а саме підписана одночасно позивачем та його представником. Крім того, вважає, що позовну заяву подано неналежним позивачем. Відповідач, заперечує щодо задоволення позовних вимог, як необгрунтованих. Вважає, що розивач при зверненні до суду, пропустив строк позовної давності. З тексту позовної заяви вбачається, що позивач дізнавсяпро порушення свого права (про можливу наявність накладки на смугу відведення залізниці) з матеріалів Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО "Львівська залізниця" під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком Івано-Франківськ-Рахів в адміністративних межах Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області", яка була виготовлена на його замовлення землевпорядною організацією ДП "Закарпатгеодезцентр" у 2015 році, що засвідчено написом "Мукачеве-2015" на одному з аркушів Технічної документації. Таким чином, позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, ще у 2015 році, коли була виготовлена технічна документація, а позов подав тільки 20 листопада 2019 року. Із заявою про поновлення пропущеного строку позивач до суду не звертався. З вищенаведеного приходить до висновку, що позивач пропустив встановлений законом строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Вважає, що оскаржуване позивачем рішення шостої сесії V скликання Лазещинської сільської ради №130 від 15.05.2007 "Про затвердженя технічної документації із землеустрою щодо складання документів для передачі земельної ділянки у власність" було прийнято з дотриманням норм чинного законодавства України, за встановленою процедурою прийняття передбаченою ЗУ "Про місцеве самоврядування" та з дотриманням норм Земельного кодексу України. Зокрема, рішенням Лазещинської сільської ради від 13.10.2005 їй було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства. 26.03.2007 за №505 Рахівським районним відділом земельних ресурсів було надано висновок про наявні обмеження на використання земельної ділянки, яким погоджено надання земельної ділянки у власність. У вказаному Висновку йдеться лише про наявність обмеження охоронної зони ЛЕП. Згадки про наявність будь-яких інших обмежень, зокрема пов`язаних із залізницею у Висновку відсутні. 23.03.2007 за №422, відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Рахівської РДА не заперечив щодо відведення їй вищевказаної земельної ділянки у власність. При цьому у вказаному погодженні також йдеться лише про наявність обмеження охоронної зони ЛЕП. Згадки про наявність будь-яких інших обмежень, зокрема, пов`язаних із залізницею відсутні. У матеріалах технічної документації по землеустрою належної їй земельної ділянки наявні погодження меж із усіма суміжними землекористувачами, а також: сільським головою, начальником районного відділу земельних ресурсів, головним архітектором району. При цьому, серед суміжних землекористувачів не вказано Укрзалізницю, натомість на цьому місці вказано землі запасу сільської ради. У матеріалах технічної документації наявна довідка по формі 6-зем від 26.03.2007 №2002 про існуючий стан угідь, в яких відсутня згадка про наявність земель залізниці. Тільки після погодження всіх необхідних процедур передбачених земельним законодавством, технічна документація була затверджена рішенням шостої сесії V скликання Лазещинської сільської ради №130 від 15.05.2007 та дану земельну ділянку було передано у її власність та погоджено видачу державного акта на право власності на земельну ділянку, який згодом був виданий у встановленому законодавством порядку. Таким чином, у процесі отримання нею земельної ділянки у власність були дотримані всі передбачені законом вимоги та процедури. враховуючи вище наведене, вважає, що позовні вимоги необгрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
20.01.2020 в.о начальника ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_3 подано письмові пояснення по справі, де зазначив, що Акціонерне товариство "Українська залізниця", а також регіональна філія "Львівська залізниця АТ "Укрзалізниця" не набула права користування земельною ділянкою, оскільки будь-які рішення органів місцевого самоврядування або правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку відсутні та Позивачем до справи не додані. У всіх законодавчо визначених поняттях земельної ділянки звертається увага на дві особливості земельної ділянки як об`єкта правовідносин - наявність меж та внесення інформації про неї до державного земельного кадастру. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Таке формування здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб; проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера, отже земельна ділянка як об`єкт правовідносин повинна бути сформованою відповідно до вимог законодавства. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, та закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Підставою розробки проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та безоплатної передачі у власність стало рішення Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 13.10.2005 "Про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок громадянам для безоплатної передачі у власність". Згідно з висновком про наявні обмеження на використання земельної ділянки встановлено обмеження (обтяження) та сервітути: охоронна зана ЛЕП - 0,2609 га, зареєстроване за №111 від 26.03.2007.Відповідно до опису меж земельної ділянки суміжними землекористувачами на земельній ділянці є: від А до Б - землі загального користування (грунтова дорога), від Б до В - землі Рахівської РЕМ, від В до Г - землі загального користування (грунтова дорога), від Г до Д - землі Рахівської РЕМ, від Д до Е - землі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , від Е до Є - землі гр. ОСОБА_5 , від Є до Ж - землі гр. ОСОБА_6 , від Є до З - землі гр. ОСОБА_7 , від з до А - землі запасу сільської ради. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) земельних ділянок. Представником Львівської залізниці не було підписано Акт встановлення та погодження меж земельної ділянки, оскільки вони не є суміжним землекористувачем згідно з актом (копія опису меж та акт встановлення та погодження меж земельної ділянки міститься в матеріалах справи). У зв`язку з наведеним не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача.
На підставі розпорядження Рахівського районного суду Закарпатської області № 31 від 21 травня 2020 року призначено повторний авторозподіл справи за №305/2198/19.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О. для прийняття до провадження.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, ОСОБА_8 від 22.05.2020, справу прийнято до свого провадження. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено справу до підготовчого засідання на 10 годину 00 хвилин 01.07.2020.
Ухвалою суду від 07.10.2020 підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 19 листопада 2020 року.
Ухвалою суду від 07.06.2021 залучено до участі су розгляді справи Ясінянську селищну раду Рахівського району Закарпатської області, як правонаступника відповідача Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області.
Представник позивача Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Левчук І.М. 25.07.2022 надіслав до суду електронною поштою заяву, в якій просив відкласти розгляд справи на інший день. Поряд з цим, враховуючи, що справа у провадженні суду перебуває 2 роки і 8 місяців, суд вважає що така позиція позивача є свідомим затягуванням розгляду справи та зловживанням процесуальними правами. Внаслідок таких дій представника позивача, суд позбавлений можливості розглянути справу у встановлений законодавством строк.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Губко Б.В. в судове засідання не з`явилися.Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що стверджується розпискою адвоката Губко Б.В. про отримання судової повістки. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
Представник відповідача, Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області у судове засідання не з`явився. Селищний голова, ОСОБА_9 05.04.2021 надіслав до суду електронною пошьтою заяву, в якій просив розглянути справу за наявними у справі матеріалами без участі їх представника. Позовні вимоги не визнають та категорично заперечують.
Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу, ОСОБА_10 у підготовче засідання не з`явилася. Була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, причину неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, у судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомили.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Як вбачається з рішення Лазещинської сільської ради Рахівського району №130 від 15 травня 2007 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів для передачі земельної ділянки у власність", рада вирішила затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , мешканці с.Лазещина, (813) 1078, площею 1,4037 га в с. Лазещина. Передано ОСОБА_1 , мешканці с.Лазещина, (813) 1078, у власність земельну ділянку, площею 1,4037 га в с. Лазещина, для ведення особистого селянського господарства. Погоджено видачу Державного акту на земельну ділянку площею 1,4037 га для ведення особистого селянського господарства в с. Лазещина, ОСОБА_1 , мешканці с.Лазещина, (813) 1078
На замовлення позивача Державного підприємства "ЗАКАРПАТГЕОДЕЗЦЕНТР" Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, проведено роботи з інвентаризації земель ДТГО «Львівська залізниця» в адміністративних межах Лазещинської сільської ради, за наслідками яких було виявлено, що земельна ділянка на км 102 пк3, яка оформлена у власність за відповідачем ОСОБА_1 , площею 0,0587 га накладається на смугу відведення залізниці.
Планом смуги відведення земель лінії Хриплин-Держкордон Львівської залізниці" в адміністративних межах села Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області, 1994 року встановлено, що ширина смуги відведення на ділянці 102 км пк3 перегону становить 25 м від осі колії.
На земельній ділянці, розміри якої визначені зазначеним Планом смуги відведення, розташована головна колія (ВКБ) Делятин - Держкордон інвентарний №4, яка є власністю і перебуває на балансі залізниці.
Основними нормативними актами, що регулюють правовий режим земель залізничного транспорту, зокрема є Земельний кодекс України, Закон України «Про транспорт», Закон України «Про залізничний транспорт», п. п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року, Правила технічної експлуатації залізниць України, затверджені наказом Мінтрансу від 20 грудня 1996 р. № 411, Інструкція про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затверджена Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 р., та Норми відведення земель для залізниці 468 -74, затверджені постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року №247.
Відповідно до ст.11 Закону «Про транспорт» до земель транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно з ЗК України для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку відповідних об`єктів.
Згідно зі статтею 68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями та спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації, підзахисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.
Земельні ділянки відводилися залізниці в користування на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 27 січня 1962 року №83, Інструкції про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 р., та Нормами відведення земель для залізниці 468 -74, затвердженими постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року №247. Указані правові акти не суперечать Конституції і Законам України, тому відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» застосовуються на території України до прийняття відповідних актів законодавства України.
За змістом п.«б» частини 4 статті 84 ЗК України землі під державними залізницями не можуть передаватися у приватну власність.
ЗК УРСР (ред. від 8 липня 1070 року), п.5 постанови Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року "Про порядок введення в дію Земельного кодексу України", іншими нормативними актами та будівельними нормами, із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005, яким визнано неконституційним п.6 постанови Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року, вимоги до залізниць щодо виготовлення та отримання державних актів на земельні ділянки, що перебувають у її користуванні, не передбачалося. Землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджених ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року.
Наявність чи відсутність у ДТГО «Львівська залізниця» документів, які посвідчують право на користування спірною земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 3-305гс15, у постановах Верховного Суду від 01 лютого 2018 у справі № 909/277/16, від 14 березня 2019 року у справі № 918/1373/16.
Більше того, як встановлено в судовому засіданні на підставі Інвентарної картки обліку основних засобів верхньої будови головної колії дільниці Делятин-Держкордон, право залізниці на спірні ділянки виникло з моменту побудови вказаної залізничної колії у 1872 році.
У матеріалах справи відсутні докази про вилучення у ПАТ «Українська залізниця» земельної ділянки, яка віднесена до смуги відведення залізниці та розташована в адміністративних межах Лазещинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області.
Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно з частиною 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка частково перебуває у користуванні залізниці, що підтверджено "Планом смуги відведення земель лінії Хриплин-Держкордон Львівської залізниці" 1994 року в адміністративних межах Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області", відповідно до якого ширина смуги відведення на ділянці 102 км пк3 перегону становить 25 м від осі колії.
Загальна площа перетину земельних ділянок у смузі відведення залізниці становить 0,0587 га. Дана обставина підтверджується Технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, виготовленою Державним підприємством "ЗАКАРПАТГЕОДЕЗЦЕНТР" Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.
Отже, судом встановлено, що частина спірної земельної ділянки площею 0,0587 га належить до земель залізничного транспорту, яка не може передаватися у приватну власність. Тому Лазещинська сільська рада Рахівського району Закарпатської області не мала законних повноважень розпоряджатися землями даної категорії. Наявність чи відсутність у регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» документів, що посвідчують право на користування земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту.
У спорах стосовно земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля. Застосовуючи критерії сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями вказаної статті, необхідно оцінити пропорційність такого втручання.
Суд вважає, що скасування рішення сільської ради про надання у власність земельної ділянки та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування її реєстрації, яка належить до смуги відведення залізниці, не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Стаття 24 вказаного Закону встановлює, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.
Відомості про землі, їх власників та користувачів вносяться до державного земельного кадастру відповідно до підпунктів 1-16 п.24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051, ведення якого згідно з п.4 Порядку здійснює Держгеокадастр України та його територіальні органи.
Відповідно до п.п.60-61 Порядку ведення Державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про його скасування.
Згідно зі ст.ст. 9,10 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" суб`єкти державної реєстрації проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації, забезпечують ведення Державного реєстру прав.
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п.2 частини шостої ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та внесення змін до Державного земельного кадастру можливе після ухвалення рішення про скасування записів про проведену державну реєстрацію прав.
Щодо клопотання відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності судом встановлено наступне.
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 267 ЦК України встановлено наслідки спливу позовної давності, відповідно до яких заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Аналіз змісту статей 256 та 261 Цивільного кодексу України засвідчує, що початок перебігу позовної давності - це фактично момент винекнення в особи права на судовий позов.
Судом встановлено, що про порушення прав позивачу стало відомо 17 травня 2017 року після проведення обстеження земельних ділянок юридичних осіб або фізичних осіб, які частково розташовані в межах смуги відведення Львівської залізниці на території Лазещинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, про що складено відповідний акт.
З позовом до суду Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося 26.11.2019, що стверджується вхідним штампом канцелярії суду.
На підставі наведеного, суд вважає, що позивач Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" не пропустило строк позовної давності для звернення до суду для захисту порушеного права.
З урахуванням викладених обставин справи та вимог закону суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.
У зв`язку із задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачів: Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі її регіональної філії "Львівська залізниця", слід стягнути, порівну, судові витрати понесені позивачем під час розгляду справи, в сумі 2836 (дві тисячі вісімсот тридцять шість) гривень 50 копійок з кожного.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Визнати незаконним та скасувати рішення Лазещинської сільської ради від 15.05.2007 №130 в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 1,4037 га, що накладається на смугу відведення залізниці площею 0,0587 га.
Визнати недійсним Державний акт серії ЯД 3534629 від 11.12.2007 на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_1 .
Стягнути з Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі її регіональної філії "Львівська залізниця", судові витрати в сумі 2836 (дві тисячі вісімсот тридцять шість) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі її регіональної філії "Львівська залізниця", судові витрати в сумі 2836 (дві тисячі вісімсот тридцять шість) гривень 50 копійок.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач, Акціонерне то
- Ясінянська селищна рада, Рахівського району Закарпатської області, місцезнаходження: смт Ясіня, вул. Борканюка, №7, Рахівського району, Закарпатської області;
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 29 липня 2022 року.

Головуюча: М.О. Марусяк