У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2022 р.

м. Київ

справа № 755/2714/22

провадження № 4с/755/70/22

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко», на дії приватного виконавця, -

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в якій просить: зупинити реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 за лотом № 509951, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 в Системі електронних торгів арештованого майна (Сетам) до прийняття судового рішення за результатами розгляду цієї скарги; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. у зведеному виконавчому провадженні № 63379420 щодо визначення вартості майна боржника ОСОБА_1 , а саме однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати неправомірною (недійсною) прийняту приватним виконавцем Сивокозом О.М. як замовником та виконану суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 як виконавцем оцінку вартості майна боржника ОСОБА_1 відповідно до Висновку про вартість майна від 03.02.2022 року, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 504 200,00 грн. без урахування ПДВ; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. щодо передачі на примусову реалізацію шляхом проведення електронних торгів через офіційний веб-сайт ДП «Сетам» майна боржника ОСОБА_1 , а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати приватного виконавця Сивокозова О.М. невідкладно повідомити ДП «Сетам» про зняття з примусової реалізації майна за лотом № 509951, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник мотивує свої вимоги тим, що 21.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 63379134 з примусового виконання виконавчого листа № 755/14404/18 Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія Севеко» три відсотки річних в розмірі 142 349 грн., інфляційні втрати 636 503,87 грн., судовий збір 11 683,03 грн. 21.10.2020 року постановою приватного виконавця об`єднано виконавчі провадження № 57398327 та № 63379134 у зведене виконавче провадження № 63379420. На підставі ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2022 року у справі № 214/9128/14-ц постановою приватного виконавця від 01.02.2022 року зупинено виконавчі дії у виконавчому провадженні № 57398327 щодо примусового виконання виконавчого листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2016 року № 214/9128/14-ц. Однак 01.02.2022 року приватним виконавцем прийнято постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні № 63379420 щодо оцінки та надання письмового висновку про оцінку майна, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Висновку про вартість майна від 03.02.2022 року ринкова вартість квартири визначена у розмірі 504 200,00 грн. без урахування ПДВ. Однак заявник вважає висновок про оцінку майна неправомірним з огляду на заниження вартості квартири та порушення процедури проведення оцінки, тому внесення приватним виконавцем 14.02.2022 року в Систему електронних торгів інформації про реалізацію квартири за лотом № 509951 зі стартовою ціною 504 200,00 грн. заявник вважає неправомірним. Крім того, заявником зауважено, що право власності її як боржника на вказану квартиру станом на дату внесення до Системи електронних торгів ДП «Сетам» не зареєстровано, що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а зареєстрованим власником є ОСОБА_3 , тому приватний виконавець не мав права без звернення до суду із заявою про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, передавати вказану квартиру на реалізацію ДП «Сетам». При цьому, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час вказана квартира обтяжена забороною на її відчуження та іпотекою згідно іпотечного договору 5712Z47 від 30.07.2012 року, іпотекодержатель ПАТ «Державний експортно-імпортний банк», майновий поручитель ОСОБА_3 за основним зобов`язанням боржника ТОВ «Торговий дім Севеко». В порушення п. 3 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» приватний виконавець не отримав письмової згоди заставодержателя на звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем.

Представник заявника ОСОБА_4 надав до суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Компанія Севеко» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подано. (а.с. 58)

Заінтересована особа приватний виконавець Сивокозов О.М. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, суд критично оцінює твердження приватного виконавця, викладені ним у клопотанні від 04.05.2022 року, про неотримання ним копії скарги із доданими документами, оскільки в матеріалах справи наявні докази направлення у порядку ч. 1 ст. 183 ЦПК України заявником рекомендованою поштовою кореспонденцією копії скарги із доданими до неї документами всім заінтересованим особам, в тому числі приватному виконавцеві Сивокозову О.М. (а.с. 39) При цьому приватним виконавцем отримано копію ухвали про призначення скарги до судового розгляду 27.04.2022 року о 16 год. 41 хв., що підтверджено Довідкою про доставку електронного листа (а.с. 57, 60), тому приватний виконавець мав можливість ознайомлення з матеріалами скарги, в тому числі у електронному вигляді, однак такого клопотання ним подано не було.

Згідно положення частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (частина перша статті 449 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Так, судом встановлено, що 09.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57398327 з примусового виконання виконавчого листа № 214/9128/14-ц Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий Дім Севеко» (замінено на правонаступника ТОВ «Компанія Севеко») грошових коштів в загальній сумі 2 379 000,00 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 3 654,00 грн. (а.с. 17, 18-19, 20)

21.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63379134 з примусового виконання виконавчого листа № 755/14404/18 Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія Севеко» три відсотки річних в розмірі 142 349 грн., інфляційні втрати 636 503,87 грн., судовий збір 11 683,03 грн. (а.с. 15, 16)

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», якщо в органі ДВС відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження. Виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

21.10.2020 року постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. об`єднано виконавчі провадження № 57398327 та № 63379134 у зведене виконавче провадження № 63379420. (а.с. 21)

За наявності обставин, передбачених статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить постанову про зупинення виконавчого провадження, крім випадків, визначених Законом. За наявності підстав для зупинення виконавчого провадження в частині виконання одного виконавчого документа, який приєднано до зведеного виконавчого провадження, зведене виконавче провадження зупиняється лише в частині виконання цього виконавчого документа.

На підставі ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2022 року у справі № 214/9128/14-ц та заяви боржника ОСОБА_1 01.02.2022 року постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 214/9128/14-ц від 07.11.2016 року. (а.с. 22-24, 25, 28)

На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2022 року у справі № 755/21213/21 21.01.2022 року в межах ВП № 63379420 приватним виконавцем Сивокозовим О.М. прийнято постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 29-30)

01.02.2022 року постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. в межах ВП № 63379420 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_2 для надання письмового висновку, звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) з питань визначення вартості описаного та арештованого майна, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 з метою подальшої його реалізації. (а.с. 31)

За даними Висновку про вартість майна від 03.02.2022 року вартість однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 становить 504 200,00 грн. без урахування ПДВ. (а.с. 32, 33)

Згідно змісту ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2022 року справі № 755/21213/21, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року у справі № 756/10398/14 право приватної власності на квартиру загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 визнано за боржником ОСОБА_1 . (а.с. 67)

Однак, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.01.2022 року однокімнатна квартира, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 ; вказана квартира обтяжена забороною на її відчуження та іпотекою згідно іпотечного договору 5712Z47 від 30.07.2012 року, іпотекодержатель ПАТ «Державний експортно-імпортний банк», майновий поручитель ОСОБА_3 за основним зобов`язанням боржника ТОВ «Торговий дім Севеко». (а.с. 36-37)

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).

Пунктами 6, 15, 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Разом з тим, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про неправомірність дій приватного виконавця Сивокозова О.М. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання з метою визначення вартості нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою її передачею на примусову реалізацію шляхом проведення електронних торгів через офіційний веб-сайт ДП «Сетам», - оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.01.2022 року вказана квартира зареєстрована на праві власності не за боржником ОСОБА_5 , а за ОСОБА_3 , попри чинне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року у справі № 756/10398/14, яким право власності на вказану квартиру визнано за боржником ОСОБА_1 , однак останньою не зареєстровано право власності на квартиру у встановленому законом порядку. Таким чином відповідно до ч. 4 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» приватний виконавець мав звернутись до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстровано боржником в установленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя.

Разом з тим, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.01.2022 року вказана квартира обтяжена забороною на її відчуження та іпотекою згідно іпотечного договору 5712Z47 від 30.07.2012 року, іпотекодержателем за яким є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк», а майновим поручителем ОСОБА_3 за основним зобов`язанням ТОВ «Торговий дім Севеко». Таким чином, приватним виконавцем вчинено дії з передачі на реалізацію нерухомого майна, яке не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку, та яке перебуває під іпотекою/забороною його відчуження, не отримавши письмової згоди заставодержателя.

В частині вимог заявника щодо визнання неправомірною виконану суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 оцінку вартості нерухомого майна слід зазначити наступне.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) викладено висновок про те, що чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України»). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) викладено висновок про те, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

У частині п`ятій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, зокрема і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною третьою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Національний стандарт N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року N 1440 (далі - Національний стандарт N 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національним стандартом N 1 (пункти 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт N 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року N 1442 (далі - Національний стандарт N 2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту N 2 та з урахуванням Національного стандарту N 1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту N 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту N 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим відповідно до пункту 56 Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17.

Між тим, пунктами 15, 16 Національного стандарту N 1 регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки в разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження.

При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до статті 36 Національного стандарту N 1 оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо визнання неправомірною прийняту приватним виконавцем та виконану суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 оцінку вартості нерухомого майна, оскільки в матеріалах справи відсутній звіт про вартість майна, що позбавляє суд можливості надати оцінку дотримання оцінювачем вимог закону під час проведення оцінки майна, зокрема, щодо наявності чи відсутності даних про особистий огляд об`єкту дослідження чи неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, із зазначенням обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, враховуючи, що ознайомлення з об`єктом оцінки полягає в дослідженні оцінювачем вихідних даних та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та в особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, тоді як замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Від встановлення конкретних обставини справи, з урахуванням дотримання суб`єктом оціночної діяльності при проведенні оцінки майна боржника пунктів 51, 56 Національного стандарту N 1 залежить правильність вирішення спору.

Крім того, у частині п`ятій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, зокрема і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Таким чином, оскільки у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, та виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна, оцінювач має бути самостійним учасником даної справи, про що не заявлено клопотання, тому вимоги скарги у частині оскарження зазначених дій приватного виконавця є безпідставними, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07.04.2021 року у справі № 753/3055/18.

В частині вимог заявника щодо зупинення реалізації арештованого нерухомого майна боржника до прийняття рішення за результатами розгляд скарги слід зазначити наступне.

Згідно висновку Верховного Суду, сформованого у постанові від 01.03.2021 року у справі № 752/26606/18, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У ЦПК України немає правової норми, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Отже, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття таких заходів, як забезпечення скарги на дії, рішення виконавця шляхом зупинення реалізації майна, оскільки вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій належить виключно до компетенції виконавця.

Крім того, статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Аналогічний висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 766/6997/18 (провадження № 61-48013св18), від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10 (провадження N 61-19310св19).

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в частині вимог про зупинення передачі на реалізацію спірного нерухомого майна, оскільки питання зупинення вчинення виконавчих дій - це виключні повноваження виконавця під час виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко», на дії приватного виконавця, підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючисьЗаконом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, ст.ст. 258-261, 268, 352-354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко», на дії приватного виконавця,- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича у зведеному виконавчому провадженні № 63379420 щодо визначення вартості майна боржника ОСОБА_1 , а саме однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича щодо передачі на примусову реалізацію шляхом проведення електронних торгів через офіційний веб-сайт ДП «Сетам» однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича повідомити ДП «Сетам» про зняття з примусової реалізації майна за лотом № 509951, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 05 травня 2022 року.

Суддя: В.І. Галаган