Справа № 2-5263/11
У Х В А Л А

02 лютого 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К. С.,

учасники справи - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами,

в с т а н о в и в :

скаржник просить скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинського О. В. про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом у межах виконавчого провадження № 44726791 від 07 вересня 2021 року.

В обґрунтуванні скарги покликається на те, що підставою для постановлення спірної постанови стала наявність заборгованості за ВП № 44726791 у розмірі 153142,5 грн., що виникла протягом 2014-2021 років. Попри те, виконавчий документ виконував вчасно, про таку заборгованість йому не було відомо, жодних листів від державного виконавця з цього питання не надходило, а відтак, розмір заборгованості заперечує, про що надав докази державному виконавцю. Обмеження його у праві керування транспортними засобами суттєво впливає на його матеріальний стан, що в подальшому може відобразитись на сплаті аліментів у цьому виконавчому провадженні. У зв`язку із наведеним просить скаргу задовольнити. На підставі ст. 74, 75 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 447 - 449 ЦПК України просить таку скаргу задовольнити.

30 вересня 2021 року ухвалою суду прийнято до розгляду скаргу, призначено судове засідання.

На адресу суду надійшов лист від зацікавленої особи, яка повідомляє про те, що заперечує проти задоволення скарги.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, а відтак суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у їх відсутності у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, адже їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали додані до скарги, копії матеріалів виконавчого провадження №1774/13, суд прийшов до наступного.

Суд установив, що 15 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Аметовим А. О. постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44726791, з примусового виконання виконавчого листа № 2-5263/11 виданого 12 березня 2012 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 листопада 2011 року і до досягнення повноліття дитиною / ВП, арк. спр. 254/.

У зв`язку із наявністю заборгованості у ОСОБА_1 зі сплати аліментів, державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 44726791 постановлено 07 вересня 2021 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом. Підставою для постановлення спірної постанови стала наявність у ОСОБА_1 заборгованості станом на 07 вересня 2021 року зі сплати аліментів за період з 21 листопада 2011 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 153142,25 грн /ВП, арк спр. 157/.

Розмір заборгованості підтверджено розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з 21 листопада 2011 року по 31 грудня 2020 року, станом на 31 грудня 2020 року та складає 128301,00 грн, сума заборгованості за період з 21 листопада 2011 року по 31 серпня 2021 року, станом на 07 вересня 2021 року та складає 153142,25 грн /ВП, арк. спр. 182/.

Попри те, боржником розмір заборгованості оспорюється, не визнається, а відтак такий не є узгодженим.

Дані обставини підтверджено заявою з цього питання боржника до державного виконавця у межах виконавчого провадження № 44726791.

Суд враховує ряд розписок щодо сплати ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини безпосередньо ОСОБА_2 , квитанціями про переказ коштів боржником на ім`я стягувача та доказами про отримання таких, що свідчить про неузгодженість суми заборгованості зі сплати аліментів /ВП, арк. спр. 24-148,159/.

В подальшому, сплачені суми коштів державним виконавцем враховані, що підтверджено розрахунком заборгованості станом на 12 жовтня 2021 року та становить за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2020 року складає 83421,00 грн, за період з 01 жовтня 2011 року по 30 вересня 2021 року складає 112001,25 грн / ВП, арк. спр. 12/.

Отже, суд установив, що на момент постановлення спірної постанови сума заборгованості не була узгоджена та вірно обрахована, що підтверджено матеріалами виконавчого провадження та новим розрахунком заборгованості наявним у виконавчому провадженні.

Надалі, боржником оспорюється розрахунок заборгованості від 12 жовтня 2021 року у судовому порядку /ВП, арк. спр. 2/.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямованіна примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки підставою для постановлення оспорюваної постанови стала заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 153142,25 грн, однак такий розмір не є узгодженим на момент розгляду справи, про що суд встановив із матеріалів справи виконавчого провадження; відсутні докази, що сукупний розмір заборгованості перевищує суму платежів за шість місяців, адже розрахунки державного виконавця зі сплати аліментів у ВП 44726791 оспорюються, а відтак, у державного виконавця були відсутні підстави для постановлення спірної постанови у відповідності до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, суд прийшов до висновку про те, що скаргу боржника необхідно задовольнити шляхом скасування постанови державного виконавця від 07 вересня 2021 року у ВП № 44726791 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом.

Суд критично оцінює твердження скаржника про обмеження його основного джерела засобів для існування.

Згідно з п. 1 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Із поданих скаржником доказів вбачається, що ОСОБА_1 працював за професією - водій та 15 липня 2014 року звільнений за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП, що підтверджено відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували необхідність права керування транспортними засобами на момент розгляду справи у суті боржником не подано.

Відтак, суд критично оцінює доводи боржника про те, що обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами у даному випадку позбавляє його основного законного джерела засобів для існування, адже таке не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, а відтак відсутні підстави для застосування положень п. 1 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 264, 265, 273, 280-281, 354, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - задовольнити.

Постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинського Олексія Валерійовича від 07 вересня 2021 у виконавчому провадженні № 44726791 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами - скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин - з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала проголошена, що вважається днем її підписання, 02 лютого 2022 року.

Суддя О. І. Якимець