Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/126/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олевську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Мегабанк» звернулось до Олевського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 47-018-850-2-18-Г від 22.05.2018 року, яка станом на 01.12.2021 року становить 13873,69 грн. та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 8946, 41 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.02.2019 року по 30.11.2020 року включно в розмірі 25, 83 грн. та суми штрафу в розмірі 4901, 45 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2270, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.05.2018 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого з 31.10.2018 року є Акціонерне товариство «Мегабанк» було укладено кредитний договір № 47-018-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами). Згідно з п.п. 1.1, 1.2. кредитного договору, позивач надає відповідачу грошові кошти на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів готівкою з каси банку в сумі та на умовах, визначених договором, які відповідач зобов`язався повернути позивачу, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з договором. Відповідно до п.п. 2.2, 2.3. та 2.4. кредитного договору, кредит надається відповідачу в сумі 10892, 12 грн. на строк від 22.05.2018 року до 21.05.2019 року включно, процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості 15 % річних. Позивач виконав зобов`язання, передбачене кредитним договором, видавши грошові кошти в розмірі 10892,12 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №TR.1778552.669.46 від 22.05.2018 р. та випискою з рахунку № НОМЕР_1 за період з 22.05.2018 р. по 30.11.2021 р. Пунктом 2.9. Кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця і становить 1259, 69 грн. В порушення умов договору, відповідачем з 01.06.2018 року порушуються умови та строки сплати платежів за кредитом. З 01.10.2018 року відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1 % річних. Всупереч умов укладеного між сторонами договору відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, в зв`язку з чим станом на 01.12.2021 року виникла заборгованість перед банком по сплаті кредиту в сумі 13873,69 грн. та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 8946, 41 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.02.2019 року по 30.11.2021 року включно в розмірі 25,83 грн. та суми штрафу в розмірі 4901, 45 грн., яку просить стягнути позивач на свою користь.

02.02.2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.

14.02.2022 року до суду від Олевської міської ради Житомирської області надійшла інформація стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача по справі ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 15.02.2022 року відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву про те, що Акціонерне товариство «Мегабанк» позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянути справу за відсутності представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судової повістки та розміщеним оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.

Згідно частини 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 22.05.2018 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Мегабанк» було укладено кредитний договір № 47-018-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами) (а. с. 14-16).

Згідно з п.п. 1.1, 1.2. кредитного договору, позивач надає відповідачу грошові кошти на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів готівкою з каси банку в сумі та на умовах визначених договором, які відповідач зобов`язався повернути позивачу, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з договором.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3. та 2.4. кредитного договору, кредит надається відповідачу в сумі 10892,12 грн. на строк з 22.05.2018 року до 21.05.2019 року включно, процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) 15 % річних.

Позивач виконав зобов`язання, передбачене кредитним договором, видавши грошові кошти в розмірі 10892,12 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №TR.1778552.669.46 від 22.05.2018 р. та випискою з рахунку № НОМЕР_1 за період з 22.05.2018 р. по 30.11.2021 р. (а. с. 11, 31-43).

Пунктом 2.9. кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця і становить 1259,69 грн.

Позивач наголошує, що всупереч умов укладеного між сторонами договору відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, в зв`язку з чим станом на 01.12.2021 року виникла заборгованість перед банком по сплаті кредиту в сумі 13873, 69 грн. та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 8946, 41 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.02.2019 року по 30.11.2021 року включно в розмірі 25, 83 грн. та суми штрафу в розмірі 4901, 45 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом установлено, що ОСОБА_1 обов`язку повернення кредитних коштів не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки ( пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Пунктом 4.4. кредитного договору встановлено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11. цього Договору, а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтентних платежів та комісійних винагород позичальник сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього договору.

Пунктом 6.3 кредитного договору встановлено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 в порядку п. 6.3 договору кредиту нарахований штраф у розмірі 4901,45 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідач всупереч процесуального обов`язку, передбаченого ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не спростував надані позивачем до справи належні і допустимі докази, а саме: відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.п. 60, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 №75, відомості з виписки з особового рахунку клієнта, на якому обліковується заборгованість відповідача по кредиту, відсоткам та комісії.

Крім того, Акціонерним товариством «Мегабанк» було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 47-018-850-2-18-Г від 22.05.2018 станом на 01.12.2021 року, в якому у вигляді таблиці наведено зазначені у позові суми.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Мегабанк» не повернуті, на даний час заборгованість у розмірі 13873,69 грн. не погашена, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 549,610,611, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 83, 141, 264, 265, 273, 279, 280,281, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 30, номер рахунку для зарахування коштів: НОМЕР_2 у АТ «МЕГАБАНК», МФО 351629, код 09804119) заборгованість за кредитним договором № 47-018-850-2-18-Г від 22.05.2018 року станом на 01.12.2021 року у розмірі 13873 (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 69 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 8946 (вісім тисяч дев`ятсот сорок шість) грн. 41 коп., суми нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.02.2019 року по 30.11.2021 року включно в розмірі 25 (двадцять п`ять) грн. 83 коп. та суми штрафу в розмірі 4901 (чотири тисячі дев`ятсот одна) грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 30, номер рахунку для зарахування коштів: НОМЕР_2 у АТ «МЕГАБАНК», МФО 351629, код 09804119) витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство «Мегабанк», , місце знаходження: 61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 30, номер рахунку для зарахування коштів: НОМЕР_2 у АТ «МЕГАБАНК», МФО 351629, код 09804119.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Олевським РС УДМС України в Житомирській області 10.11.2015 року, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л.В.Винар