Справа № 158/707/22
Провадження № 6/0158/10/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Корецької В.В.

за участю секретаря Процик Л.В.

розглянувши подання старшого державного виконавця Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Батрак А.В. звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №62700774, з виконанням виконавчого листа №564/547/18 від 08.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Костопільський військовий лісгосп» шкоду заподіяну злочином у розмірі 880386,75 грн.

На підставі наведеного, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього, відповідно до виконавчого провадження №62700774 на загальну суму 880386,75 грн.

Старший державний виконавець Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Батрак А.В. в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України повідомлення про розгляд подання інших учасників процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пунктом 5 частиною першою статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема, виконання судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №62700774, з виконанням виконавчого листа №564/547/18 від 08.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Костопільський військовий лісгосп» шкоду заподіяну злочином у розмірі 880386,75 грн.

У вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчого провадження. Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець наклав арешт на майно боржника.

Станом на дату звернення із поданням до суду заборгованість боржника у виконавчому провадженні № 62700774 становить 880386,75 грн.

Крім того, у своєму поданні державний виконавець зазначає, що після відкриття виконавчого провадження ним було вчинено ряд виконавчий дій, спрямованих на виконання зобов`язань боржником, зокрема, направлено запити в різні установи з метою встановлення у нього джерел доходу, наявності нерухомого майна, коштів, інших цінностей, на які можна звернути стягнення. Однак, здійснені державним виконавцем примусові заходи результатів не дали, у термін наданий для добровільного виконання зобов`язання, заборгованість боржником ОСОБА_1 не погашена і станом на день звернення до суду з поданням жодних коштів боржник не сплатив.

Також у судовому засіданні встановлено, що боржник ОСОБА_1 ознайомлений зі своїми борговими зобов`язаннями, оскільки в матеріалах виконавчого провадження наявні письмові пояснення останнього, відповідно до яких зазначає, що ніякого нерухомого та рухомого майна немає, тимчасово безробітний, що і підтверджується відповідними запитами державного виконавця.

Разом з тим, зобов`язання на сьогоднішній день боржником не виконані, будь яких дій спрямованих на їх виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Згідно з ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається із вимог ч. ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Пунктом 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території держави.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя і має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції (Рішення у справі «Юрій Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року). Створення штучних перешкод для виконання судового рішення є неприпустимим.

Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Безпідставне та необґрунтоване невиконання рішення суду, яким з ОСОБА_1 стягується заборгованість, порушує законні права та інтереси стягувача та нівелює сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Крім того, обмеження у праві виїзду за межі України має тимчасовий характер та спонукатиме боржника до виконання боргових зобов`язань за рішенням суду, що в свою чергу захистить права стягувача на отримання належних коштів.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання старшого державного виконавця Ківерцівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 175, 260, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього, відповідно до виконавчого провадження №62700774 на загальну суму 880386 (вісімсот вісімдесят тисяч триста вісімдесят шість) грн. 75 коп.

Ухвалу до виконання направити Державній прикордонній службі України (01601, м. Київ, вул. Володимирська 26).

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька