Справа № 308/8553/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

У позовній заяві позивач посилається на те, що 01 червня 2013 року, між ним та відповідачкою, ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 66.

Вказує, що за час спільного проживання, у них народилося два сина: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Зазначає, що спільне життя у неї з колишньою дружиною не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Після припинення шлюбних відносин їх син ОСОБА_5 залишився проживати зі мною. Вважає, що на даний час примирення між ним та відповідачкою неможливе.

Вказує, що оскільки, подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам, просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою.

Пояснює, що після припинення відносин їх син ОСОБА_5 залишився проживати з ним, у зв`язку з чим тільки його власними зусиллями забезпечується його духовний, фізичний розвиток, матеріальний стан та турбота. Усі питання щодо виховання та матеріальної підтримки сина він змушений вирішувати самостійно, а також за допомогою своїх рідних. На даний час між ним та відповідачкою виник спір щодо визначення місця проживання сина, що змусило його звернутись до суду з метою захисту своїх інтересів та інтересів дитини.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмовий відзив, згідно якого просила провести розгляд справи без її участі, у задоволенні позову відмовити. У поданому відзиві зазначила, що в останні декілька місяців у них почали виникати постійні непорозуміння та сварки. На даний час кожен з них проживає окремо. Після припинення шлюбних відносин їх син ОСОБА_5 залишився проживати з батьком і він займається його вихованням.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2013 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 66, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.

Що стосується питання визначення місця проживання дитини, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями частин 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Як вбачається з матеріалів справи, після припинення шлюбних відносин спільний син ОСОБА_5 залишився проживати з батьком, у зв`язку з чим він забезпечує його духовний, фізичний розвиток та матеріальний стан.

На переконання суду, проживання сина ОСОБА_5 з батьком відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком.

У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір.

Керуючись вищенаведеним, на підставі статей 4, 5, 12, 13, 49, 76, 89, 141, 178, 200, 206, 211, 258, 263-265, 273, 354, 355ЦПК України, статей 24, 56, 105, 110-112, 114, 115, 155, 160, 161 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 01 червня 2013 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 66 - розірвати.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1984,80 грн., сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 3 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Повний текст рішення суду складено 22.07.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Лемак