Справа № 466/1727/20 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/811/3857/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта адвоката Луки Т.М. та представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Фостяка О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року (повний текст ухвали складено 27 вересня 2021 року), у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

в березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним, в якому просить ухвалити рішення про визнання недійсним шлюбу, який був укладений між її батьком - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 03 квітня 2003 року у Ралівській сільській раді Самбірського району Львівської області, про що складено актовий запис № 10.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року цивільну справу № 466/1727/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсним шлюбу, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 03 квітня 2003 року у Ралівській сільській раді Самбірського району Львівської області, актовий запис №10, провадженням закрито у зв`язку з неможливістю її розгляду в даний час в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснено позивачу ОСОБА_2 її право на пред`явлення аналогічного позову лише після скасування заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 січня 2018 року в справі № 465/6244/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, який був укладений 03 квітня 2003 року у Ралівській сільській раді Самбірського району Львівської області, актовий запис № 10.

В жовтні 2021 року позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_3 . В серпні 2007 року надала останньому позику - грошові кошти в сумі 36 000,00 доларів США для проведення ремонтно - будівельних робіт (закінчення будівництва будинку), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За рахунок переданих в позику коштів такі роботи було проведено та в подальшому ОСОБА_3 закінчено будівництво будинку, земельну ділянку, на якій останній знаходиться, було передано їй у приватну власність. Однак, на вищевказаний будинок та земельну ділянку претендує відповідач ОСОБА_5 , між якою та відповідачем ОСОБА_3 , нібито, 03 квітня 2003 року було укладено шлюб у Ралівській сільській раді Самбірського району Львівської області, актовий запис № 10.

При цьому, при постановленні оскаржуваної ухвали судом не враховано, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ніколи не укладався та не міг укладатися, оскільки в період з 18 жовтня 1997 року і по 31 серпня 2004 року відповідач ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі на території США, штат Іллінойс, м. Чикаго з гр. ОСОБА_6 , а тому шлюб укладений на території України порушує принцип одношлюбності, який закріплений законодавством. Дані обставини підтверджуються копією відповіді Ралівської сільської ради , копією рішення про розірвання шлюбу на території США. Крім того, апелянту, як доньці ОСОБА_3 ніколи не було відомо про укладення шлюбу між відповідачами.

Наведене у сукупності, на думку апелянта, свідчить про помилковість висновків суду про закриття провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились до суду апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити враховуючи таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та закриваючи провадження у справі у зв`язку з неможливістю її розгляду в даний час в порядку цивільного судочинства, місцевий суд з посиланням на вимоги частин першої та другої статті 43 СК України, виходив з того, що заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 січня 2018 року у цивільній справі № 465/6244/17 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу було задоволено та розірвано шлюб, який був укладений між ними 03 квітня 2003 року у Ралівській сільській раді Самбірського району Львівської області, актовий запис №10. Вищевказане рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 січня 2018 року не було скасовано чи переглянуто ні на час пред`явлення позивачем ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_3 , позову про визнання цього ж шлюбу недійсним, ні на час судового розгляду справи по суті.

Проте, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З матеріалів справи убачається, що позивач звернулася в суд з позовом, в якому просила визнати недійсним шлюб, укладений між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто даний спір виник із сімейних правовідносин, відтак підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження у справі передбачено приписами статті 255 ЦПК України, частина перша якої перелічує вичерпний перелік підстав закриття провадження, а саме: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав про неможливість розгляду такої в порядку цивільного судочинства на даний час, що не передбачено вимогами статті 255 ЦПК України

Що ж стосується мотивів, викладених в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів звертає увагу на те, що розірвання шлюбу та визнання його недійсним є різними позовними вимогами, та мають різні юридичні наслідки, сама по собі наявність рішення суду про розірвання шлюбу не може слугувати підставою для закриття провадження у справі про визнання шлюбу недійсним.

Відтак, суд першої інстанції прийшов передчасного висновку про закриття провадження у справі в зв`язку з неможливістю її розгляду в порядку цивільного судочинства на даний час.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 379, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич