Справа № 308/1360/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2022 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Придачук О.А.
за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгороді подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. про визначення частки боржника ОСОБА_1 у спільній сумісній власності
До суду надійшло подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. про визначення частки боржника ОСОБА_1 у спільній сумісній власності квартирі АДРЕСА_1 .
За період проведення виконавчих дій встановлено,що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.
Враховуючи викладене для забезпечення повного і своєчасного виконання виконавчого провадження № 60937152 відносно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 308/1360/19 виданого 18.12.2019 року Ужгородським міськрайонним судом державний виконавець просить визначити частку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у квартирі АДРЕСА_1 .
Державний виконавець в судове засідання не з`явився, хоча про часта місце розгляду справи був повідомлений. У поданні наявне клопотання державного виконавця про розгляд подання без його участі.
Стягувач та боржник в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч.2 ст.443 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 443 ЦПК Українипитання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно із ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
За змістом статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відповідно до положень ч.2 ст. 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
Правовий аналіз положень статей дає підстави для висновку, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів.
Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
У пунктах 28 і 29 своєї постанови від 15.01.2020 року у справі № 367/6231/16-ц Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18), зробила такий правовий висновок: поняття "визначення частки" і "виділення частки в натурі" є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.
Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.
Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17 зазначив, що, задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №295096957 від 18.01.2020 року встановлено, що 04.09.2006 року внесено записи про те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право власності № 17 від 25.02.1998 року, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради про що 04.09.2006 року. Також встановлено, що наявний запис від 13.11.2006 року про те, що ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3, згідно свідоцтва про право на спадщину виданого 05.10.2006 року за № 3-3054 Першою Ужгородською держнотконторою.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Доказів того, що між боржником та заінтересованими особами були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності, суду не надано.
Таким чином, суд вважає, що частка боржника ОСОБА_1 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 складає 1/3 частку квартири.
З урахуванням того, що рішення суду боржником не виконується, в той же час йому на праві спільної сумісної власності належить 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 , суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 366, 370, 371 ЦК України, ст.443 ЦПК України, суд
Подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. про визначення частки боржника ОСОБА_1 у спільній сумісній власності - задовольнити.
Визначити, що боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , належить 1/3 (одна третя ) частки квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Придачук