ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4672/22 Справа № 182/1919/22 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А.Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач- ОСОБА_1

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська кредитна група", Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК ДІНЕРО",Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Фін Пей",Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОУФІНГОУ", Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН", Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал",

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року, яка постановлена суддею Багровою А.Г., в м. Нікополі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 18 травня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська кредитна група", Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДІНЕРО",Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Фін Пей",Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОУФІНГОУ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН", Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" про захист прав споживачів та визнання кредитних договорів недійсними.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Заочне рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року скасоване.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року, позовна заява повернута позивачу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що об`єднання декількох вимог про визнання недійсними всіх укладених від імені Позивача договорів про надання кредитів було обгрунтовано тим, що заявлені позовні вимоги є однорідними, пов`язані між собою підставою виникнення і поданими доказами, всі вимоги належать до цивільного судочинства, по всім вимогам не визначена виключна підсудність різним судам, що цілком відповідає правилам ч.І ст. 188 ЦПК України і жодним чином не суперечить ч.ч.4,5 названої статті.

В даному випадку , всі позовні вимоги пов`язані між собою: підставою виникнення та поданими доказами, що свідчить про їх однорідність, а тому у суду першої інстанції не було підстав для застосуванняп.2 ч.4 ст. 185 ЦПК України та повернення позовної заяви, адже ніяких порушень правил об`єднання позовних вимог не було допущено.

Відзив на апеляційну скаргу не подано

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, яка зазначена у п.6 ст.353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України, й виходив з того, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до частини 1 статті 50 ЦПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з ч.1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, нормою процесуального права закріплювалося право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як роз`яснено у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм процесуального права, є підстави вважати, що умовою об`єднання позовів позивача в одному провадженні є однорідність позовних вимог, спільність предмета позову позивача, спільність підстав позову, прав і обов`язків відповідача/ів та процесуальна доцільність.

Отже, із викладеного убачається, що позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інших обставин, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Для вирішення по суті спору, суд повинен буде дослідити та вивчити кожен із означених договорів та правовідносини сторін, що виникли на їх підставі, встановити наявність або відсутність підстав для їх розірвання окремо по кожному з договорів.

При цьому суд відзначає, що кожен з зазначених вище договорів має своє коло конкретних учасників, які мають права та обов`язки один відносно одного, і таким чином перебувають в юридичному зв`язку між собою з проводу об`єкту правовідносин.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заявила вимоги про визнання недійсними кредитних договорів укладених з різними фінансовими установами, в різний час на різних умовах.

При цьому, у поданій позовній заяві позивач жодним чином не обгрунтовує підставність об`єднання заявлених нею позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що сім кредитних договорів, які позивач просить визнати недійсними, є самостійними правочинами, кожен з яких стосується окремого кредитного договору, а тому заявлені вимоги не можуть бути об`єднані в одному позові, оскільки позовні вимоги мають різний суб`єктий склад, вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення і поданими доказами, ці вимоги не є основними та похідними.

Сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог не лише суперечить приписам ст. 188 ЦПК України, але й перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті.

Таким чином, враховуючи, що вимоги, заявлені ОСОБА_1 в одній позовній заяві не пов`язані між собою ні підставами виникнення, ні поданими доказами і вимоги про визнання недійними договорів не співвідносяться між собою як основні та похідні, у зв`язку з чим суд першої інстанції, правомірно повернув позовну заяву на підставі пункту 2 частини 4 статті 188 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 28 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: