Справа № 342/1387/21
Провадження № 2/342/69/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом втрати особою права користування ним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , в якому просить ухвалити судове рішення про усунення перешкод у користуванні позивачем ОСОБА_1 , житловим будинком та господарськими спорудами, що належать йому на праві приватної власносиі, розташованого по АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за вищевказаною адресою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, позивач є власником житлового будинку, що по АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки, виданої ЦНАП Городенківської міської ради Коломийського району за № 2174 від 23.11.2021 відомо, що в житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивач), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач), яка в житловому будинку не проживає. Хоча на даний час відповідач і зареєстрована за адресою по АДРЕСА_1 , але фактично з 2018 року і по даний час з власної волі в даному житловому будинку не проживає та не з`являється, жодних дій щодо благоустрою житлового будинку (поточних ремонтів, придбання майна, тощо) з часу реєстрації в житловому будинку і по сьогоднішній день відповідач не здійснює та не здійснювала, добровільно не бере участі в знятті себе з реєстрації як це передбачено чинним законодавством. Відповідно до акту про обстеження житлово-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб за № 115 складеного 17.11.2021 та підписаного посадовими особами Городенківської міської ради відомо, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на сьогоднішній день зареєстрована по АДРЕСА_1 , однак з 2018 року з часу розірвання шлюбних відносин, в даному житловому будинку не проживає, жодних контактів не підтримує. Крім цього, в якості підтвердження того, що ОСОБА_2 вже тривалий час, а саме більше одного року не проживає у вищевказаному житловому будинку, підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання осіб, складеного 30.10.2020 року та підписаного посадовими особами Городенківської міської ради. Відповідно до рішення Городенківського районного суду у справі № 342/770/18, шлюб між сторонами розірвано. Реєстрація відповідача в житловому будинку позивача є перешкодою в отриманні ним пільг для оплати комунальних послуг. Відповідач всілякими способами уникає від добровільного зняття себе з реєстрації місця проживання за адресою, що вищевказана, жодного контакту з відповідачем у позивача немає. Крім цього, місце перебування відповідача позивачу невідомо. Факт реєстрації відповідача в житловому будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, порушує його право власності на даний будинок, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності. Жодних особистих речей та іншого майна, що належало б відповідачу в житловому будинку та в житловому господарстві позивача немає. Позивачу ОСОБА_1 не вдалося вжити заходів досудового врегулювання спору, так як відповідач жодним чином не бажає добровільно знятися з реєстрації з вказаного вище житлового будинку.

Учасники справи в судове засідання 29.04.2022 не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить ухвалити судове рішення на його користь.

Представник позивача адвокат Паньків В.Д. надіслав на електронну пошту суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги просить задовільнити на користь позивача. Під час розгляду справи по суті та ухваленні судового рішення, просив взяти до уваги пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 надіслала на електронну пошту суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Не заперечує щодо ухвалення рішення на користь позивача. Зазначила, що з 2018 року, з часу розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , вона у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 не проживає та не приймає участі у його утриманні та сплаті комунальних платежів. Поштове відправлення (судова повістка), що надсилалося відповідачу ОСОБА_2 за адресою реєстрації місця проживання, повернулося до суду без вручення, з довідкою «Укрпошта», причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення судового засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення судового засідання за відсутності учасників справи.Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно власником (форма власності приватна, частка 1/1) житлового будинку по АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 також вказаний власником житлового будинку по АДРЕСА_1 у будинковій книзі для прописки (реєстрації) громадян та у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання.

За даними реєстру територіальної громади відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована по АДРЕСА_1 , що підтверджується повідомленням Городенківської міської ради № 4100 від 30.11.2021, отриманим на запит судута копією будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. АДРЕСА_3 .

Згідно довідки № 2174 від 23.11.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними Муніципального реєстру, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копією акту про встановлення фактичного місця проживання осіб від 30.10.2020, складеного комісією Городенківської міської ради, підтверджується, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_3 , фактично з липня 2018 року за вказаною адресою не проживає, місце перебування заявнику ОСОБА_3 , невідоме.

Як вбачається із акту № 115 обстеження житлово-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб від 17.11.2021, в житловому будинку по АДРЕСА_3 проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи зареєстрованою в даному будинку не проживає, зі слів заявника ОСОБА_3 , після розлучення в 2018 році, місце перебування невідоме, контактів не підтримує.

Копією рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2018 по справі № 342/770/18, що набрало законної сили 06.12.2018, стверджується, що шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований 02.11.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 80 розірвано.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року в судове засідання викликано свідків: ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 . Попереджено свідків про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання чи відмову від давання показань на вимогу суду, яка встановлена ст.384 КК України.

До суду 15.03.2022 надійшли письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , в яких він вказав, що йому відомо, що за надання неправдивого свідчення в судовій справі його може бути піддано кримінальній відповідальності (ст. 384 КК України). Свідок присягає у даній справі викласти усі відомі йому обставини правдиво, нічого не спотворювати та не перекручувати. В даних письмових поясненнях зазначено, що свідок проживає по АДРЕСА_1 . По сусідству із його господарством розташований житловий будинок, власником якого є ОСОБА_1 , що проживає по АДРЕСА_3 . Із сусідом ОСОБА_1 , свідок проживає у добросусідських відносинах. Свідок зазначив, що він знайомий із ОСОБА_2 , яка була заміжня за ОСОБА_1 , 1975 р.н. Свідку відомо, що сусід ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розлучилися та станом на сьогоднішній день в шлюбі ОСОБА_1 не перебуває. З часу розлучення з 2018 року і станом на сьогоднішній день свідок не бачив та не зустрічався із ОСОБА_2 не тільки як колишні сусіди, а і в м.Городенка з того часу свідок її не бачив. Свідок просив взяти до уваги його пояснення, яке написане та підписане ним власноручно.

До суду 15.03.2022 надійшли письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , в яких він вказав, що йому відомо, що за надання неправдивого свідчення в судовій справі його може бути піддано кримінальній відповідальності (ст. 384 КК України). Свідок присягає у даній справі викласти усі відомі йому обставини правдиво, нічого не спотворювати та не перекручувати. В даних письмових поясненнях зазначено, що свідок проживає по АДРЕСА_1 . По сусідству із його господарством розташований будинок, власником якого є ОСОБА_1 , що проживає по АДРЕСА_3 . Із сусідом ОСОБА_1 , свідок проживає у добросусідських відносинах. Свідок зазначив, що він знайомий із ОСОБА_2 , яка була заміжня за ОСОБА_1 , 1975 р.н. Свідку відомо, що сусід ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розлучилися та станом на сьогоднішній день в шлюбі ОСОБА_1 не перебуває. З часу розлучення з 2018 року і станом на сьогоднішній день свідок не бачив та не зустрічався із ОСОБА_2 не тільки як колишні сусіди, а і в м.Городенка з того часу свідок її не бачив. Свідок просив взяти до уваги його пояснення, яке написане та підписане ним власноручно.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Із наведеного слідує, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2019 року в справі №320/1384/17-ц (провадження № 61-48777св18) зробив висновок, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідач відсутня за зареєстрованим місцем проживання, без поважних причин, більше 3 (трьох) років. Реєстрація місця проживання відповідача в належному позивачу житловому будинку перешкоджає йому належним чином реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості.Позов визнається відповідачем, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст.ст. 29, 310, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перешкоди у користуванні належним йому на праві приватної власності житловим будинком та господарськими спорудами, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право на користування житловим будинком та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Судове рішення складене 29.04.2022.

Суддя: Федів Л. М.