ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1136/22 Справа № 204/7963/19 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Група "Оберіг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Група "Оберіг" (далі - ТДВ "СГ "Оберіг"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2019 року ОСОБА_3 було визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 02 липня 2019 року о 22:45 годині він у телефонному режимі повідомив оператора ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" про настання дорожньо-транспортної пригоди. 03 липня 2019 року він особисто подав до відповідача заяву про настання страхового випадку. В результаті чого, дана заява була прийнята відповідачем у строк, обумовлений комплексним договором страхування за програмою "Впевнений водій" № 05-002598 від 31 жовтня 2018 року. 27 серпня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування щодо події, яка має ознаки страхового випадку. Дана заява була прийнята та зареєстрована відповідачем за вх. № 445. 09 вересня 2019 року він отримав лист (вих. № 445/1) від відповідача, в якому йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. 09 вересня 2019 року він отримав від відповідача ремонтну калькуляцію. Ремонтною калькуляцією N 7145-А від 22 серпня 2019 року наведено зведені дані по розрахунку вартості відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка становить 47 513, 28 грн. Він вважає, що в діях відповідача є порушення п. п. 16.1.1., 16.1.5 п. 16.1 договору страхування за програмою "Впевнений водій" № 05-002598 від 31 жовтня 2018 року, ст. ст. 6, 16, 20, 25, 26 Закону України "Про страхування", ст. ст. 525, 526, 530, 610, 629, 988 Цивільного кодексу України, а тому просив суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 47 513, 28 грн, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (т.1, а.с.227-233).

Не погодившись з таким рішенням, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він вчасно повідомив страхувальника про настання ДТП та не пропустив строк на подання письмового повідомлення до ТДВ "СГ "Оберіг". Вказував, що висновки суду першої інстанції про відсутність підпису та печатки на ремонтній калькуляції, складеній за допомогою програмного забезпечення для складення кошторису відновлювального ремонту комп`ютерною програмою "Audatex" є помилковим, оскільки вимог щодо оформлення сформованої ремонтної калькуляції у відповідності до умов договору добровільного страхування та Методики, не передбачено (т.2, а.с.1-10).

20 січня 2022 року відповідач ТДВ "СГ "Оберіг" надало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказуває, що дзвінки відповідач здійснив вже за збігом 60 хвилин, що порушує виконання договору страхування, а також, що дзвінок на особистий номер агента - не є належним виконанням договору. Наголошували, що позивачем надано калькуляцію окремим документом, вона не є додатком до документів станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, не містить обов`язкових реквізитів, які давали б можливість ідентифікувати особу, яка її склала, а самостійно експертне дослідження на предмет встановлення збитків в результаті ДТП, яке сталось 02 липня 2019 року, не проводилось (т.2, а.с.46-48).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 47 513, 28 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 02 липня 2019 року о 22:00 годині, в м. Дніпрі, вул. Криворізька, в районі е/о № 2, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом "ЗАЗ SENS", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впоралась з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху та скоїла зіткнення з автомобілем "KIA RIO", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення № 204/4951/19 ОСОБА_3 було визнано винною в скоєному ДТП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Дана постанова скасована не була і набрала законної сили (а.с.16).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо керування ОСОБА_3 автомобілем "ЗАЗ SENS", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду у вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

Позивач зазначає, що 02 липня 2019 року о 22:45 годині він у телефонному режимі повідомив оператора ТДВ "СГ "Оберіг" про настання дорожньо-транспортної пригоди, що на його думку, підтверджується скрін-шотом тексту CMC- повідомлення від страхового агента відповідача.

З відмови у виплаті страхового відшкодування вих. № 445/1 від 09 вересня 2019 року вбачається, що ТДВ "СГ "Оберіг" отримало заяву ОСОБА_5 про виплату страхового відшкодування датовану 27 серпня 2019 року щодо події, яка має ознаки страхового випадку та зареєстровано страховиком по справі врегулювання за № 445 (а.с.17). Підставою для прийняття страховиком рішення відмовити у виплаті страхового відшкодування стали в т. ч. такі умови договору: порушення страхувальником вимог п. 16.1.1 оферти, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно з п. 19.1.1 оферти.

З наданого позивачем скрін-шоту (а.с.18) вбачається, що 02 липня о 23 год. 40 хв. надійшло смс-повідомлення з номером телефону НОМЕР_3 (який зазначено в договорі страхування "Впевнений водій" № 05-002598). Втім, на який саме номер телефону надійшло дане смс-повідомлення суд не має можливості встановити. Крім цього, даний скрін-шот жодним чином не підтверджує телефонний дзвінок позивача на номер телефону відповідача. Також не вбачається можливим встановити в якому році дане смс-повідомлення надійшло, оскільки на даному скрін-шоті відсутня така інформація.

На підтвердження суми матеріальних збитків, позивачем надано ремонтну калькуляцію № 7145-А від 22 серпня 2019 року, відповідно до якої сума збитку становить 47 513, 28 грн (а.с.19-25).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості. Позивачем не доведено, що він зателефонував та повідомив у визначений договором час представників ТДВ "СГ "Оберіг" про те, що відбулась ДТП та не доведено, що розрахунок вартості відновлювального ремонту йому надав відповідач.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (636 ЦК України).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Положеннями ст.988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Аналогічне положення щодо обов`язку страховика містить ст.20 Закону України «Про страхування».

Згідно з ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

31 жовтня 2018 року між відповідачем ТДВ "СГ "Оберіг" та позивачем ОСОБА_1 укладено комплексний договір страхування «Впевнений водій» № 05-002598 (а.с. 27-36).

В постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 711/4458/16-ц (провадження № 61-2844св18) вказано, що наведені умови та правила страхування, викладені в актах цивільного законодавства, наведених Правилах добровільного страхування, що конкретизовані в укладеному між сторонами договорі, є елементами механізму правового регулювання цивільних відносин, що виникли між сторонами на підставі зазначеного договору. Усі наведені договірні умови та правила є обов`язковими для сторін, вони визначають зміст укладеного договору, який сторонам належить виконувати саме відповідно до його умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;наявності інших підстав, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

З відмови у виплаті страхового відшкодування вих. № 445/1 від 09 вересня 2019 року вбачається, що ТДВ «СГ «Оберіг» отримало заяву ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування датовану 27 серпня 2019 року щодо події, яка має ознаки страхового випадку та зареєстровано страховиком по справі врегулювання за № 445 (а.с. 17). Підставою для прийняття страховиком рішення відмовити у виплаті страхового відшкодування стали в т.ч. такі умови договору: порушення страхувальником вимог п. 16.1.1 оферти, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно з п. 19.1.1 оферти.

Згідно з п. 16.1.1 комплексного договору страхування «Впевнений водій» № 05-002598 у разі настання події, що має ознаки страхового випадку по добровільному страхування наземного транспорту, по добровільному страхуванню цивільної відповідальності власників наземного транспорту повідомити страховика за телефоном гарячої лінії безпосередньо з місця події, протягом 60-ти хвилин з моменту її настання.

Позивач зазначає, що 02 липня 2019 року о 22:45 годині він у телефонному режимі повідомив оператора ТДВ "СГ "Оберіг" про настання дорожньо-транспортної пригоди, що на його думку, підтверджується скрін-шотом тексту СМС-повідомлення від страхового агента відповідача.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2021 року у ПрАТ «Київстар» було витребувано інформацію стосовно того, чи було здійснено телефонний дзвінок чи дзвінки з мобільного номеру телефону на номер гарячої лінії Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» - 02 липня 2019 року.

03 березня 2021 року судом отримано відповідь з якої вбачається, що зафіксовано здійснення телефонних дзвінків з номеру телефону НОМЕР_4 на номер НОМЕР_5 02 липня 2019 року, а саме о 23 год. 40 хв., о 23 год. 55 хв. та о 23 год. 57 хв. (а.с. 151-152).

Позивач не довів належними та допустимими доказами, факту дотримання умов договору страхування, та факту повідомлення ним протягом 60 хвилин страховика за телефоном гарячої лінії безпосередньо з місця події.

На підтвердження суми матеріальних збитків, позивачем надано тільки ремонтну калькуляцію № 7145-А від 22 серпня 2019 року, відповідно до якої сума збитку становить 47 513,28 грн. (а.с.19-25). Позивач зазначає, що даний розрахунок він отримав від відповідача у справі, на підтвердження чого надано скрін-шот (а.с. 26). Втім, з даного скрін-шоту неможливо встановити від кого саме надійшов лист та чи є дана особа працівником відповідача.

Представник позивача зазначає, що відповідачем було здійснено огляд пошкодженого автомобіля «ЗАЗ SENS», та розраховано вартість відновлювального ремонту за допомогою сертифікованого в Україні програмного комплексу «Audatex». В свою чергу, представник відповідача заперечує дані обставини.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позову, з врахуванням встановлених обставин справи є хибними.

Інші доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров