Справа № 502/934/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді Балан М. В.,
за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,
розглянувши цивільну справу за позовом
ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )
до
ОСОБА_1
про
витребування майна з чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В :

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обгрунтовання позову зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 20 травня 2016 року по 14 липня 2020 року проходив військову службу за контрактом та перебував на всіх видах забезпечення в Державній прикордонній службі України. З відповідачем у 2017 році було укладено перший контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України, а згідно наказу командира Ізмаїльського загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.01.2020 року № 85-ОС «Про особовий склад», з 20 червня 2020 року з ним було продовжено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України строком на 1 (один) рік, який 26.06.2020 року було розірвано, а відповідача звільнено з військової служби за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в запас Збройних Сил України та 14.07.2020 року виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Так, у відповідності до наказу командира Ізмаїльського загону морської охорони від 25.06.2020 року №151-ОС «Про особовий склад», з громадянином ОСОБА_2 було припинено (розірвано) контракт за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України без права носіння військової форми одягу.

Згідно наказу командира Ізмаїльського загону морської охорони від 14.07.2020 року № 172-ОС, ОСОБА_3 було виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 та у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 було направлено на військовий облік до Токмацького об`єднаного військового комісаріату Запорізької області.

Не погоджуючись з рішенням Ізмаїльського загону морської охорони, як суб`єкта владних повноважень, у липні 2020 року відповідач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати накази командира Ізмаїльського загону морської охорони щодо його звільнення та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а також стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (справа №420/7129/20 від 05.08.2020 року).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/7129/20 від 10.11.2020 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено повністю. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду.

20.01.2021 року П`ятим апеляційним адміністративним судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, яку, в подальшому, залишено без задоволення, про що 10.03.2021 року винесено відповідну постанову у справі №420/7129/20. 13 квітня 2021 року представником ОСОБА_3 було направлено касаційну скаргу на рішення судів попередніх інстанцій до Верховного Суду України, яким 29.04.2021 року винесено ухвалу по справі №420/7129/20 про повернення скарги особі, яка її подала.

Відповідач, на момент звільнення з військової служби у Державній прикордонній службі України 25.06.2020 року та виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 14 липня 2020 року, у повній мірі використав щорічну основну відпустку за 2020 рік терміном 30 днів з 02 березня 2020 року до 05 квітня 2020 року (з урахуванням святкових та неробочих днів), - відповідно до наказу командира Ізмаїльського загону морської охорони від 24.02.2020 року №43-ВВ «Про особовий склад», проте, на день припинення контракту з ОСОБА_2 , він мав право лише на 15 днів основної щорічної відпустки за 2020 рік.

З огляду на це, відповідач надлишково використав 15 днів щорічної основної відпустки за 2020 рік.

Згідно довідки від 16.06.2021 року № 233, за підписом головного бухгалтера - начальника фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) Ізмаїльського загону морської охорони, за ОСОБА_2 перед військовою частиною НОМЕР_1 рахується заборгованість за надлишково використану основну щорічну відпустку за 15 календарних діб, у розмірі 4364,86 грн.

Так, протягом серпня - грудня 2020 року, було здійснено ряд спроб щодо добровільного повернення суми заборгованості відповідачем, зокрема, з використанням послуг AT «Укрпошта» на його адресу проживання (місце постійного перебування) було направлено ряд звернень (рекомендовані листи) для добровільного повернення заборгованої суми, проте, усі звернення (вимоги) щодо добровільного повернення заборгованої суми відповідачем були проігноровані, жодної відповіді на адресу Ізмаїльського загону Морської охорони від нього не надійшло.

До даного часу відповідачем заборгованість не погашена, майно у вигляді грошових коштів в сумі 4364,86 грн. Ізмаїльському загону морської охорони не повернуто.

В зв`язку з зазначеним позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 4 364,86 гривень.
Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 19.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:
Згідно Витягу з Наказу Командира 18 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації прикордонної служби України № 43-ВВ від 24.02.2020 року, встановлено, що старшому матросу ОСОБА_1 , старшому радіометристу катера морської охорони 1 рангу проекту 1400М «Гриф» №516, надано частину відпустки тривалістю 30 календарних днів, з 02.03.2020 року + 3 доби для проїзду до місця проведення відпустки та назад, із виїздом до села Новопрокопівка, Токмацького району, Запорізької області. Із врахуванням святкових та неробочих днів до виконання службових обов`язків приступити 05.04.2020 року, /а. с. 14/.
Відповідно до Витягу з Наказу Командира 18 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації прикордонної служби України № 151-ОС від 25.06.2020 року встановлено, що припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас старшого матроса ОСОБА_1 , старшого радіометриста катера морської охорони 1 рангу проекту 1400М «Гриф» №516, без права носіння військової форми /а. с. 15/.
Згідно Витягу з Наказу Командира 18 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації прикордонної служби України № 172-ОС від 14.07.2020 року встановлено, що старшого матроса ОСОБА_1 , старшого радіометриста катера морської охорони 1 рангу проекту 1400М «Гриф» №516, звільненого з військової служби наказом командира 18 загону морської охорони від 25.06.2020 № 151-ОС за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас Збройних Сил України. Вислуга років на 14 липня 2020 року становить: - календарна військова 04 р. 01 м. 23 дн. - в пільговому обчисленні 01 р. 10 м. 18 дн. - загальна вислуга років 06 р. 00 м. 11 дн. Відповідно до статті 101 пункту 14 абзацу 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відрахувати із грошового забезпечення за 15 календарних днів використаної щорічної основної відпустки за 2020 рік. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 14 липня 2020 року. Грошову допомогу для оздоровлення за 2020 рік отримав, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік не отримав. Направлено старшого матроса ОСОБА_1 на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 , /а. с. 16/.
Відповідно до довідки за вих. № 233 від 16.06.2021 року, наданої Ізмаїльським загоном морської охорони Державної прикордонної служби України встановлено, що старшим матросом ОСОБА_1 , який проходив військову службу в Ізмаїльському загоні морської охорони (військова частина НОМЕР_1 ) Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, був звільнений з військової служби на підставі наказу командира загону від 25.06.2021 р. №151-0С та виключений зі списків особового складу і всіх видів забезпечення наказом командира загону від 14.07.2021 р. №172-ОС, на момент виключення зі списків особового складу військової частини та до даного часу не було відшкодовано суму коштів у розмірі 4 364,86 грн. за надмірно використану щорічну відпустку за 2020 рік терміном 15 діб (відповідно до абз. 3, п. 14, ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), у зв`язку із закінченням строку служби, пов`язаним із звільненням через службову невідповідність, /а. с. 17/.
Згідно повідомлень за вих. № 14/1694 від 24.09.2020 року; за вих. № 14/1902 від 23.10.2020 року; за вих. № 14/2087 від 16.11.2020 року направлених за місцем проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 встановлено, що йому повідомлено про наявну заборгованість та запропоновано повернути нараховане грошове зобов`язання у розмірі 4364, 86 гривень, /а. с. 18-28/.
Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

У відповідності до вимог ст.ст. 6, 10, 27, 28 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, який виконує завдання щодо забезпечення недоторканості державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічні зоні, є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.
З урахуванням вищенаведених вимог Закону, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) є органом державної влади на місцях в системі Державної прикордонної служби України, являється бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Основні фонди, обігові кошти Ізмаїльського загону морської охорони є державною власністю, перебувають у сфері управління Адміністрації Державної прикордонної служби України і закріплені за Ізмаїльським загоном морської охорони на праві повного господарського відання. Ізмаїльський загін морської охорони (військова частина НОМЕР_1 ) володіє, користується та розпоряджається закріпленим за ним майном, відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.
Командир військової частини несе повну відповідальність перед Адміністрацією Державної прикордонної служби України за стан та діяльність підпорядкованого йому органу Державної прикордонної служби України, збереження та ефективність використання закріпленого майна.
ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) володіє, користується, розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.
Згідно із статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.
Відповідач, на момент звільнення з військової служби у Державній прикордонній службі України 25.06.2020 року та виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 14 липня 2020 року, у повній мірі використав щорічну основну відпустку за 2020 рік терміном 30 днів з 02 березня 2020 року до 05 квітня 2020 року (з урахуванням святкових та неробочих днів), - відповідно до наказу командира Ізмаїльського загону морської охорони від 24.02.2020 року №43-ВВ «Про особовий склад», проте, на день припинення контракту з ОСОБА_2 , він мав право лише на 15 днів основної щорічної відпустки за 2020 рік.

Згідно ст.ст. 2, 4, 6, 21, 22, 23 Закону України «Про відпустки», ст. 74, 75 Кодексу законів про працю України, ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 0 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач на момент звільнення з військової служби у Державній прикордонній службі України, а саме - 25.06.2020 року та виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 - 14 липня 2020 року, у повній мірі використав щорічну основну відпустку за 2020 рік терміном 30 днів з 02 березня 2020 року до 05 квітня 2020 року.
Абзацом 4 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустку, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця. Аналогічна норма визначена і в пункті 226 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України №1115/2009 від 29.12.2009 року, згідно якого: у разі звільнення військовослужбовця з військової служби до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та додаткові відпустки, крім осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, на підставі наказу начальника органу Держприкордонслужби проводиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.
На день припинення контракту з ОСОБА_2 , він мав право лише на 15 днів основної щорічної відпустки за 2020 рік, у зв`язку з чим відповідач надлишково використав 15 днів щорічної основної відпустки за 2020 рік, внаслідок чого йому було надлишково виплачено 4364, 86 гривень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку
Статтею 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Зважаючи на ту обставину, що відповідач був звільнений з військової служби та отримав надлишкові грошові кошти, суд приходить до висновку, що підлягає стягненню із відповідача на користь державі в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 4 364,86 гривень за надмірно використану щорічну відпустку, зважаючи на вищевикладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :
Позов - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (, адреса: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 4 364,86 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 суму судового збору в розмірі 992, 40 гривень в дохід держави.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан