КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 7369/9673/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/4040/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Крилову Олену Леонідівну, на рішення Києво-Святошинський районний суд Київської області від 12 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Ковальчук Л.М., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у липні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 14 540,14 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 12.01.2009 та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 5 000 грн. Проте, отримавши кредитні кошти відповідач не виконав зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у визначені строки та сплати відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 01.07.2021 виникла заборгованість 17 149,96 грн, яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту - 4 740,89 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 4 740,89 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 9 416,98 грн, пеня 2 992,09 грн.

Позивач просив стягнути не повну сум заборгованості, а лише заборгованість за кредитом - 4 740,89 грн, заборгованості за відсотками - 9416,98 грн та пеню у сумі 382,27 грн.

Рішенням Києво-Святошинський районний суд Київської області від 12.11.2021 у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з позивача на користь відповідача 4 000 грн витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» через представника подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, відповідач висловив згоду на укладання договору та особистим підписом засвідчив, що ознайомлений та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Відповідач також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відтак відповідач був ознайомлений з фінансовими умовами надання кредиту. Після отримання картки за умовами укладеного договору відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримав кредитні кошти, частково здійснював погашення кредиту. Активація картки свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Суд не врахував, що ними надано виписку з рахунку відповідача, який має статус первинного фінансового документа. Відповідач розрахунок заборгованості не оскаржував та свій контрозрахунок не подавав. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем не надано, а тому є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Судом також не враховано положення ст. 1048, 1054 ЦК України та ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність». При укладенні договору відсоткова ставка була зазначена 2,5 % в місяць в довідці про умови кредитування та в тарифах банку.

У відзиві представник відповідача ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обгрунтованість, а також просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 грн. Зазначає, що позивач намагається видати інформаційну довідку за частину кредитного договору, що є спробою введення суду в оману. Проте ніякий кредитний договір з відповідачем не укладався, а довідка не є складовою частиною договору. Надані позивачем докази є неналежними та недопустимими та суд надав належну оцінку таким доказам. Позивач сам вказує, що картка була видана 23.12.208, а не 12.01.2009. Рахунок було відкрито раніше дати укладення договору, про який вказує позивач, відтак ні картка, ні рахунок не мають ніякого відношення до того договору, на підставі якого позивач просить стягнути з відповідача кредитні кошти. До того ж заборгованість, про яку вказує позивач створена штучно, а у банківській виписці допущено помилки, які позивачем не заперечуються. Крім того, позивачем пропущено позовну давність, про застування якої заявлено відповідачем. Остання операція по рахунку відбулася 24.07.2015, а строк картки закінчився 30.06.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Враховуючи ціну позову, а також ту обставину, що позивач, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 12.01.2009 подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг без вказівки на бажану картку та без вказівки на бажаний кредитний ліміт. В анкеті заяві також вказано, що відповідач своїм підписом відповідач підтвердив, ловному об`ємі приєднується до «Умов та Правилами надання банківських послуг» АТ КБ ПриватБанк», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, і які разом з пам`яткою і тарифами складають договір банківського обслуговування. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідач власним підписом у анкеті - заяві зобов`язався отримати екземпляр договору шляхом самостійного роздрукування, погодився зі збільшенням строку позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умови та правила вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. Продовження користування послугами банку після опублікування на сайті банку змін Умов і правил підтверджує згоду і повне безумовне прийняття дакцій Умов і правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язався шитися самостійно на сайті www.privatbank.ua.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису відповідача.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем відповідач має заборгованість станом на 01.07.2021 у сумі 17 149,96 грн, яка складається з боргу за тілом кредиту - 4 740,89 грн; 4 740,89 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9 416,98 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2 992,09 грн пеня.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів укладення з відповідачем кредитного договору та надання кредитних коштів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію заяви - анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 12.01.2009, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , виписку з рахунку та довідку про те, що відповідачу було видано кредитну картку № НОМЕР_1 терміном дії з 23.12.2008 по 12/12, кредитну картку № НОМЕР_2 з терміном дії з 31.01.2013 по 07/16, кредитну картку № НОМЕР_3 з терміном дії з 25.05.2015 по 06/17, кредитну картку № НОМЕР_4 з терміном дії з 13.08.2013 по 08/17, кредитну картку № НОМЕР_5 з терміном дії з 13.08.2015 по 05/19, виписки з картки № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що між сторонами укладено кредитний договір 12.01.2009, за цим договором відповідачу видано кредитну картку та саме за цим договором він має заборгованість.

Проте, з довідки про отримання відповідачем кредитних карток вбачається, що вперше кредитна картка була видана ОСОБА_1 23.12.2008, а 12.01.2009 кредитна картка не видавалася (а.с. 21).

Відтак доказів про те, що на виконання договору від 12.01.2009 позивач надав відповідачу кредитну картку, за якою і виникла заборгованість, яку він просить стягнути банком не надано, а вимог про стягнення заборгованості за договором, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку 23.12.2008 не заявлено. Суд же вправі розглядати справу лише у межах заявлених позовних вимог.

Відтак суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов правильних висновків про те, що позивачем не доведено, які саме умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, та що за договором від 12.01.2009 позивач надав відповідачу кредитну картку та зарахував на неї кредитні кошти.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивач не надав доказів про те, що відповідач за договором від 12.01.2009 отримав кредитну картку, висновки суду про недоведеність позовних вимог є правильними.

Доводи апеляційної скарги про те, що отримання кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку відповідача не спростовують висновків суду, оскільки з даної виписки вбачаться, що перша картка, по якій відображено рух коштів, це є картка, яка видана 23.12.2008. Як зазначалося вище позивач не вказує на укладення з відповідачем договору 23.12.2008, та не просить стягнути заборгованість за цим договором.

Доводи апелянта про те, що дії відповідач по активації картки свідчать про прийняття ним умов договору не можна визнати обгрунтованими, оскільки докази отримання відповідачем картки на підставі договору від 12.01.2009 відсутні. Відтак відсутні і докази активації картки за договором, на підставі якого заявлено позовні вимоги.

Апелянт не оскаржує рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 4 000 грн.

До відзиву на апеляційну скаргу представник відповідача надав договір про надання правничої допомоги від 04.08.2021, укладений між відповідачем та адвокатом Яресько Т.В., акт прийому - передачі послуг від 07.02.2022, квитанцію про сплату відповідачем 2 000 грн за надання адвокатом правничої допомоги, а саме складання відзиву.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявляв.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Надані відповідачем докази підтверджують понесення останнім витрат на правничу допомогу у сумі 2 000 грн у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено вищезазначена сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинський районний суд Київської області від 12 листопада 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 2 000 грн витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 28.04.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук