Справа № 183/622/22
№ 2/183/2321/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Дубовенко І.Г.

за участю секретаря судового засідання - Петрієнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новомосковської міської ради, третя особа Новомосковська міська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності тв. Визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новомосковської міської ради, третя особа Новомосковська міська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в якій вона просить:

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 28 квітня 2007 року, видане Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року за № 08089, припинивши право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 : на 1/2 частину - на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 01 червня 2007 року, виданого Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року № 08089 та на 1/2 частку - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_5 , який до дня смерті мешкав з нею. Заповітів за життя її чоловік не складав. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, окрім неї ніхто зі спадкоємців з заявами до нотаріальної контори не звертався. У жовтні 2021 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса від 23 жовтня 2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва, тому як надані нею правовстановлюючі документи на спадкове майно не співпадають з інформаційною довідкою з реєстру прав власності. Так відповідно до вказаної інформації співвласниками квартири АДРЕСА_1 окрім неї та її чоловіка зазначені також відповідачі. При приватизації вказаної квартири відповідачі участі не приймали, тому як використали своє право приватизації у 1993 році щодо квартири АДРЕСА_2 . Враховуючи, що позивач в позасудовому порядку не може усунути такі порушення її прав спадкоємця, звернулася до суду з зазначеним позовом.

Відзивів на позов не надходило.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона позов визнає в повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_3 також подано заяву про визнання позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09 березня 2022 року витребувано копію спадкової справи, що заведена після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 квітня 2022 року ухвалою суду закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити на підставі поданих доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, у своїй заяві просить справі розглянути за її відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, у своїй заяві просить справі розглянути за її відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Представник відповідача Новомосковської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом, про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа в судове засідання не з`явився, у своєму клопотанні просив розглянути справу за його відсутності.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши підстави позовної заяви, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 у віці 67 років; про що 17 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 992, що вбачається з копії свідоцтва про смерть.

Позивач у справі - ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 08 липня 1972 року є дружиною ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що складається з автомобіля М21412, серійний номер НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 та частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 268376882 від 30 липня 2021 року - власниками квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Згідно довідки сервісного центру № 1246 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області за № 31/4-1246-714 від 05 жовтня 2017 року власником автомобіля М21412, серійний номер НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 є ОСОБА_5 .

З копії спадкової справи № 77/2016 вбачається, що 16 березня 2016 року позивач звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . З довідки виконкому виконкому Новомосковської міської ради від 03 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та мешкав до дня смерті в квартирі АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 . Окрім позивача з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ніхто не звертався. Особою, яка проживала разом з ОСОБА_5 є його дружина - позивач у справі.

10 жовтня 2017 року на ім`я позивача видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на автомобіль М21412, серійний номер НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 280304351 від 20 жовтня 2021 року - власниками квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Постановою нотаріуса від 23 жовтня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири АДРЕСА_1 , тому що надані нею правовстановлюючі документи на спадкове майно не співпадають з інформаційною довідкою з реєстру прав власності.

Так, відповідно до правовстановлювального документу - свідоцтво про право власності на житло від 01 червня 2007 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Право власності на вказану квартиру отримано в результаті її приватизації згідно з розпорядженням № 08089 від 02 квітня 2007 року, що також підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14761153 від 01 червня 2007 року.

Зі справи щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 , виданою ОСОБА_1 . Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради вбачається наступне:

- 30 березня 2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернувся до органу приватизації з метою оформлення у приватну власність спільну сумісну вказаної квартири;

- також 30 березня 2007 року до органу приватизації звернулася гр. ОСОБА_7 щодо надання згоди на приватизацію ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вказаної квартири; повідомивши, що вона з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 не беруть участь у приватизації у зв`язку з тим, що використали своє право при приватизації квартири АДРЕСА_2 ;

- з довідки № 177 від 15 січня 2001 року про склад сімї наймача ізольованої квартири АДРЕСА_1 вбачається, що в ній зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ;

- 02 квітня 2007 року органом приватизації видане розпорядження № 08089 про передачу вказаної квартири у приватну спільну сумісну власність за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ;

- крім того за вих. № 519/21 від 03 серпня 2021 року Комунальне підприємство Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради направило до Новомосковської державної нотаріальної контори відповідності, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 червня 2006 року, виданого згідно з розпорядженням № 08089 від 02 квітня 2007 року Новомосковської міської ради, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01 червня 2007 року за р. № 18702156. Разом з тим зазначили, що під час реєстрації права власності на вказану квартиру, при внесення даних до Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстратором БТІ була допущена помилка. Запис про право власності від 28 квітня 2007 року щодо власників « ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 » був внесений помилково та згодом анульований. Замість нього 01 червня 2007 року внесений актуальний запис про право власності (витяг про реєстрацію права власності № 14761153) щодо наступних власників: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину, однак не може оформити свої права стосовно спірної квартири.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , що повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

В той же час помилкова реєстрація права власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 - позбавляє можливості позивача реалізувати свої спадкові права на спірну квартиру.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до вимог ст. 345, 346 ЦК України - фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. 2. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав» 1. За результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. 2. У разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. 3. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. 4. У разі скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, державний реєстратор чи посадова особа територіального органу Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) вносить відомості про скасування відповідного рішення до Державного реєстру прав та відновлює розгляд відповідної заяви. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним скасуванням цим рішенням заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій чи відповідного судового рішення, зареєстрованих у базі даних заяв. 5. Виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав, виявленої після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, скасування рішень державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав, здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, якщо такі дії здійснюються в порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що вимоги позивача щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 28 квітня 2007 року, видане Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року за № 08089, та припинення права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні через те, що свідоцтво про право власності на житло від 28 квітня 2007 року, видане Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року за № 08089, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . В той же час помилкова реєстрація права спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , яка позбавляє можливості позивача реалізувати свої спадкові права на вказане майно підлягає скасуванню, а саме необхідно скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

Щодо вимог позивача про визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 : на 1/2 частину - на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 01 червня 2007 року, виданого Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року № 08089 та на 1/2 частку - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 суд приходить до наступного.

У зв`язку з тим, що в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , позовні вимоги позивача щодо визнання права власності за нею на 1/2 частину вказаної квартири є зайве заявленими, в той же час необхідно визначити, що спору щодо часток у спільній сумісній власності між ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 на позивачем не було, а тому частки їх у спільному сумісному майні є рівними. Тобто вимоги в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаної квартири підлягають задоволенню частково, а саме щодо визначення її частки у спільному майні.

Такими чином у спадкову масу, що залишилася після смерті ОСОБА_5 окрім вказаного вище автомобіля увійшла 12 частині спірної квартири, а тому вимоги щодо визнання права власності за позивачем на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новомосковської міської ради, третя особа Новомосковська міська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності тв. Визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .

Визначити що ОСОБА_1 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 01 червня 2007 року, виданого Новомосковською міською радою Дніпропетровської області згідно розпорядження від 02 квітня 2007 року № 08089.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ).

Відповідач: Новомосковська міська рада Дніпропетровської області (код ЄДРПРОУ 4052206, адреса місцезнаходження - вулиця Гетьманська, будинок 14 місто Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200, електронна адреса - ).

Третя особа: Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області (місцезнаходження: вулиця Паланочна, будинок 5 місто Новомосковськ, Дніпропетровської області, 51200).

Повний текст рішення складений і підписаний 11 квітня 2022 року.

Суддя І.Г.Дубовенко