Справа № 127/699/22
Провадження № 2/127/118/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2022 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Обертун Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , який проживав в квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із квартири АДРЕСА_1 , на яку ним отримано ордер та було сплачено 40% вартості квартири в сумі 2699 карбованців. Позивач зазначила, що ОСОБА_2 здійснив повну сплату пайових внесків за отримання квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки міського комунального підприємства «Управляюча компанія «Господар Люкс»» від 17.11.2021 року за №694/634. Однак, свідоцтво про право власності на вказану квартиру не видавалось та державна реєстрація цього права не здійснювалися у зв`язку з тим, що відповідно до раніше діючого законодавства право власності члена житлово-будівельного кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. Відповідно за життя ОСОБА_2 право власності на квартиру не оформив, внаслідок чого позивач не має можливості оформити свої спадкові права після смерті чоловіка, про що складено постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ухвалою суду від 26.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору поклався на розсуд суду, судові витрати просив залишити за позивачем.

Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.03.2021 р., ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1279.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла й квартира АДРЕСА_1 .

24.06.2021 до Третьої вінницької державної нотаріальної контори звернулись доч0ка та син спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь своєї матері, дружини спадкодавця ОСОБА_1 , також до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини.

Державним нотаріусом Ковальською Л.В. 23.10.2021 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на частку в статутному капіталі. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на квартиру АДРЕСА_1 державним нотаріусом було відмовлено та винесено Постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З ордеру на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу «Залізничник», виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів 15.03.1977 року, вбачається, що був виданий члену кооперативу «Залізничник» ОСОБА_2 у складі сім`ї 3 особи на право заняття житлового приміщення площею 28,88 кв.м, двокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 15.03.1977 року №138, затверджено рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Залізничник» про надання ордеру ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки №694/634 від 17.11.2021 року, виданої МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс», ОСОБА_2 повністю вніс пайові внески за квартиру АДРЕСА_1 . З цієї довідки також вбачається, що номер будинку було змінено з 68 на 76.

Згідно з довідкою №05-21/2496, виданою МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , особовий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.10.2021 року, відомості щодо спірної квартири у вказаних реєстрах відсутні.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

На момент здійснення паєнагромадження правовідносини регулювалися Законом України «Про власність».

Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно із ст. 4 ЖК УРСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів).

Згідно з п. 19 Примірного статуту ЖБК, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 р. № 186, жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу.

Суд звертає увагу на той факт, що сам вступ до ЖБК не створює для пайовика права власності на отримання ним квартири до того часу, доки він не виплатить пай повністю. Власником житлового будинку і переданих грошових коштів до цього моменту є кооператив, і лише член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за житлове приміщення, надане йому в користування, набуває право власності на нього.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ також звернув увагу на те, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівничого товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівничому товаристві входять до складу спадщини (інформаційний лист № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року).

Згідно із ст. 22 КпШС України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

ОСОБА_2 повністю вніс пайовий внесок за спірне житлове приміщення в період перебування у зареєстрованому шлюбі із позивачем.

Тому, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що паєнагромадження були спільною власністю подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається власністю на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 як член ЖБК в період перебування у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 повністю вніс пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 , надану йому та його сім`ї в користування, це майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Доказів про те, що між співвласниками була домовленість про визначення розмірів часток квартири, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Отже, враховуючи вищевикладене, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема, на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Положеннями ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Судом встановлено, що померлим ОСОБА_2 заповіт не складався.

Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Оскільки позивач є дружиною спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 24.03.1973 р., тому відповідно до ст. 1261 ЦК України, вона має право на спадкування за законом у першу чергу.

При цьому, судом не встановлено наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , які мають право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки матеріали справи містять заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які маючи право на частку у спадщині, відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .

Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Керуючись положеннями ст. 392 ЦК України належить дійти висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в цьому випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 67 Закону України «Про нотаріат», Законом України «Про власність», ст.ст. 319, 321, 328, 355, 368, 372, 1216-1223, 1226, 1258, 1261, 1268, 1270, 1273, 1274, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,7 кв.м, житловою площею 28,8 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3

Відповідач: Вінницька міська рада, , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Суддя :