Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7489/20
Провадження 4-с/711/31/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Піковський В.Ю.,

за участю секретаря Юрченко В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу в особі Державної судової адміністрації України: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, особа на бездіяльність якої подається скарга: Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксана Василівни на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, в особі Державної судової адміністрації України: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси зі скаргою в якій просить визнати незаконними та протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган Оксана Василівни, щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.05.2021 по справі № 711/7489/20.

В обґрунтування скарги посилається на те, що Придніпровським районним судом м. Черкаси 31 березня 2021 року по справі №711/7489/20 винесено рішення, яким було стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

11.05.2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси по справі №711/7489/20 видано виконавчий лист згідно з яким Державна судова адміністрація України є стягувачем.

Відповідно до Порядку опрацювання виконавчих документів про стягнення судового збору та накладення штрафу (як засобу процесуального примусу), затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 19.03.2020 №129 та ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області (надалі - Територіальне управління) 24.05.2021 направлено виконавчий лист на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області.

31.05.2021 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області повернуто виконавчий документ без виконання у зв`язку із тим, що у боржника (Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області) відсутні відкриті рахунки в органах Казначейства.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області, керуючись абзацом другим частини четвертої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", направлено 18.01.2022 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси, щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України судового збору.

07.02.2022 на адресу ТУ ДСА України у Черкаській області головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксаною Василівною направлено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Згідно з цим повідомленням, виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Територіальне управління вважає повернення виконавчого документу без прийняття до виконанням - незаконним та таким що порушує норми чинного законодавства. Також зазначає, що примусове виконання рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ органами казначейства, можливо лише за умови, що вказані органи здійснюють казначейське обслуговування коштів боржника, при цьому кошти, на які звертається стягнення, є бюджетними.

Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області в добровільному порядку не виконало рішення суду, щодо сплати на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн та враховуючи відсутність відкритих в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Черкаській області реєстраційних та особових рахунків по державному та місцевому бюджетах, державний виконавець повинен розпочати примусове виконання рішення на підставі направленого Територіальним управлінням виконавчого документа.

Просять визнати незаконними та протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксани Василівни, щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксану Василівну відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.05.2021 по справі №711/7489/20.

Представник заявника в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав клопотання, яким просив суд скаргу розглядати у його відсутності, зазначив, що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Також надав пояснення, якими просить відмовити у задоволенні поданої скарги.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чераській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О. В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі. Також, подала відзив на скаргу, яким просить суд відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Врахувавши позиції сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до такого висновку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод 1950 року.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були наявні в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 5 ст. 124 і ч. 3 ст. 129 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства. Обов`язковий характер судового рішення, постановленого іменем держави, підкреслює авторитет судової влади і сприяє утворенню в Україні режиму законності. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Примусове виконання судових рішень в Україні регулюється Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6 §1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2021 року по справі №711/7489/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій незаконними та виплату недоотриманих коштів по спадщині - задоволено частково.

Вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

07.02.2022 на адресу ТУ ДСА України у Черкаській області від головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксани Василівни надійшло повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», Законом України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45) (далі Порядок № 845).

За визначенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами пунктів 1, 3, 5, 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Як передбачено ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів .

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Натомість, частина перша статті 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України Про виконавче провадження (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу визначені статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Так, частиною першою статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» закріплено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження, із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Частиною четвертою статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок № 845.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 845 у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів;

боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання;

виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України Про виконавче провадження;

стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.

Пунктом 3 Порядку № 845 закріплено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 4 Порядку № 845 органи Казначейства: забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання; вживають заходів до виконання виконавчих документів.

Згідно з абзацом першим-п`ятим пункту 6 Порядку № 845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Згідно з абзацом першим пунктів 24, 25 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми (абзац десятий пункту 25 Порядку № 845).

Безспірне списання коштів з рахунків боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, здійснюється органом Казначейства з моменту відкриття відповідних асигнувань (надходження коштів на рахунок) на підставі розрахункового документа, оформленого відповідно до вимог законодавства (пункт 32 Порядку № 845).

Підпунктом 1 пункту 47 Порядку № 845 передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів (абзаци перший, другий пункту 48 Порядку № 845).

Відповідно до пунктів 1, 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з абзацом першим пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Відповідно до пункту 12 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Фонду є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є органом державної влади та юридичною особою, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Вказанене учасниками провадження не оспорювалося та підтверджено письмовими поясненнями представника Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області від 12.04.2022, відповіддю на запит від 04.02.2022, що надано суду головним державним виконавцем Вельган О.В. 12.04.2022 та підтверджує наявність відкритих рахунків боржника у Державній казначейській службі України.

З системного аналізу вищевказаного слідує, що такі виконавчі документи як виконавчі листи про стягнення коштів з боржника, який є органом державної влади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника за правилами, визначеними Порядком № 845, а не органами державної виконавчої служби (державними виконавцями) в порядку, визначеному Законом №1404.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді даної справи суд враховує висновки щодо застосування норм права у подібних відносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 8 листопада 2018 року у справі №310/2157/17(2-а/310/80/17) (№ рішення в ЄДРСР 77696346). Зокрема, в зазначеній постанові Верховний Суд зробив висновок, що за змістом положень Закону № 4901 та Порядку № 845 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, у тому числі й орган Пенсійного фонду України, здійснюється виключно органами Казначейства.

Оскільки, боржником за виконавчим листом №711/7489/20 про стягнення на користь держави судового збору в сумі 840,80 грн. є Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, то повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є правовою дією з боку державного виконавця, оскільки державний виконавець не має будь-яких підстав, у конкретному випадку проводити стягнення коштів за виконавчим листом №711/7489/20 від 11.05.2022. Таким чином, виконавчий лист, боржником за яким є Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04 листопада 2020 року справі № 199/125/17-ц (провадження № 61-6771св19), 2 липня 2018 року у справі № 233/1979/17 (провадження № 61-29414св18), від 16 грудня 2019 року у справі № 219/8720/16-ц (провадження № 61-23108св18), від 22 травня 2019 року у справі № 199/9550/15 (провадження № 61-44071св18), від 22 липня 2020 року у справі № 199/1672/16-ц (провадження № 61-45837св18).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О. В., щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

На підставі викладеного, керуючись Законом України Про виконавче провадження , ст.ст. 449 - 451 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги поданої в особі Державної судової адміністрації України: Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксана Василівни відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: В. Ю. Піковський