Провадження № 2/742/760/22
Єдиний унікальний № 742/1158/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав -,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У червні 2022 року позивач звертаючись до суду просить суд, позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аргументує свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 своїх материнських обов`язків щодо нього не виконує, не бере будь-якої іншої участі у його вихованні. Не цікавиться його навчанням та станом здоров`я.

Його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час він проживає разом із рідним братом ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 самостійно без участі та підтримки з боку матері ОСОБА_2 .

Тому позивач звернувся з відповідною заявою до суду.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 09.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 09 год. 00 хв. 08 липня 2022 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 08 липня 2022 року розгляд справи відкладено до 10 год. 00 хв. 28 липня 2022 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 10 год. 00 хв. 28 липня 2022 року.

ІІІ. Позиції сторін.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, але на дали заяву в якій просять розглянути справу без їх участі позовні вимоги підтримують, у разі неявки відповідача в судове засідання, просить розглянути справу заочно.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення заявлених вимог та попередньо надали висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_1 , в свідоцтві про його народження батьками записані « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_2 »(а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 в м.Ірміно Луганської області(а.с.7)

Рішенням Стахоновського міського суду Луганської області від 23 вересня 2004 року відібрано у ОСОБА_2 її неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.6)

Відповідно до довідки про орендованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №1514 від 26.05.2022 року за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (фактично проживає без реєстрації за вказаною адресою)(а.с.10).

Згідно з акту №024/1-09 №113 від 26.05.2022 року складеного комісією комітету самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону м.Прилуки, Чернігівської області, зі слів сусідів ОСОБА_1 проживає разом з братом ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Їх мати ОСОБА_2 за вказаною адресою ніколи не проживала. Протягом 11 років ОСОБА_2 до свого сина ОСОБА_1 ніколи не приїздила і життям дитини ніколи не цікавилась(а.с.11).

Відповідно до довідки №22/1-40 від 25.05.2022 року виданої директором Прилуцької гімназії №5 імені Віктора Андрійовича Затолокіна Прилуцької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_1 навчається в 9-А класі Прилуцької гімназії №5 імені Віктора Андрійовича Затолокіна Прилуцької міської ради Чернігівської області(а.с.12)

Згідно з характеристики виданої директором Прилуцької гімназії №5 імені Віктора Андрійовича Затолокіна Прилуцької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_1 , 2007 року народження, за час навчання характеризується позитивно. ОСОБА_12 проживає в сім`ї рідного брата. Родина опікується дитиною та приділяє належну увагу його вихованню. Мати ОСОБА_12 жодного разу у школі не з`являлася та не цікавилася навчальними досягненнями сина(а.с.13).

Згідно з висновку виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 06.07.2022 № 02-16/2260, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1964 року народження, відносно неповнолітнього сина: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доцільним та відповідає інтересам дитини(а.с.30-31).

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до вимог ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документу закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України).

При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України).

При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Згідно ч.4,5 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування; Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).

Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини, і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, відповідачу, як матері малолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Повертаючись до обставин даної справи Суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач не приймає участі в навчально-виховному процесі своєї дочки, не цікавиться здоров`ям дитини.

Наведене в своїй сукупності на думку Суду може свідчити про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків.

При цьому, в даній конкретній ситуації Судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідач жодного разу не звернулася до уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні їй будь-яким чином реалізувати свої материнські обов`язки.

За таких обставин позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вони не проживають разом протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення матері із своєю дитиною.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьком та дитиною.

Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни її поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України(стаття 169).

Додатково Суд враховує, що на даний час правовий статус дитини чітко не визначений, а позбавлення батьківських прав буде сприяти дитині визначити її правовий статус, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави, чого вона на даний час з вини матері, і остання, як законний представник дитини не сприяє цьому протягом тривалого часу.

З огляду на те, що розлучення з матір"ю надає тяжкий вплив на дитину, Суд розуміє, що таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації Судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину.

Проте в правовідносинах, що склались між сторонами Суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідачу надавалась можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дитини, такий час у неї був і протягом судового розгляду, але виходячи з наведених вище обставин, мати дитини таких заходів не вжила.

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування нею своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

В даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)).

Судом встановлено, що відповідач не цікавиться вихованням, здоров`ям сина, не утримує його, та не бачиться з сином, тобто свідомо ухиляється від виховання свого сина та нехтує своїми обов`язками, то є всі підстави позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265,273,279,280,281,315-319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО