КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/3124/2022 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі за поданням старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Київ Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції у місті Києві Шавель Олесі Володимирівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , встановленого на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2019 року до виконання зобов`язань, покладених на ОСОБА_1 виконавчими листами №753/13705/13 від 05.11.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 2 201 238 грн 02 коп. та №753/13705/13 від 05.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 3 441 грн.

Ухвалу постановлено на підставі звернення державного виконавця Шавель О.В. до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, обгрунтовуючи вимоги тим, що на виконанні в Деснянському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження №57607270 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Дарницьким районним судом міста Києва №753/13705/13 від 05.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 2 201 238 грн 02 коп. та №753/13705/13 від 05.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 3 441 грн. Зазначалося про те, що боржником рішення суду не виконується, декларація не подається і будь-яких дій на його виконання не здійснено.

Постановою Київського апеляційного суду від 24.09.2019 ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2019 року залишено без змін.

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2019 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14 квітня 2020 роеку у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2020 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року залишено без змін.

16 лютого 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року.

Ухвалою Деснянського районного суд м.Києва від 25 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі за поданням старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Шавель О.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2021 року залишено без змін.

08 листопада 2021 року ОСОБА_1 втретє звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що в провадженні ДВС Деснянського району перебуває зведене виконавче провадження з виконання виконавчих листів Дарницького районного суду м. Києва. Рішення суду виконує по мірі своїх можливостей, а саме, шляхом стягнення із заробітної плати, котру отримував в ТОВ «ЛАТЕРАСА». Крім того, по мірі можливостей постійно сплачував на рахунок виконавчої служби кошти для погашення боргу. Вказує на те, що ним надано державному виконавцю документи на ліфт пасажирський, належний йому на праві приватної власності і в результаті реалізації якого частково погашено борг перед боржником. Заявник зазначає про те, що його звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням посади в ТОВ «ЛАТЕРАСА», тому на даний час заробітної плати не отримує та знаходиться в пошуках роботи, однак через карантинні обмеження влаштуватись на роботу не вдається. Разом з тим, вказує на те, що у нього виникла можливість влаштуватись на роботу за кордоном і отримувати дохід для здійснення виконання судового рішення.

Посилався також на те, що неодноразово повідомляв державного виконавця про наявність об`єктивних причин невиконання судового рішення, зокрема те, що на даний час займається громадською та політичною діяльністю, доходу від яких не отримує. Зважаючи на незадовільний фінансовий стан та перебування на його утриманні членів сім`ї - дружини, двох дітей та непрацездатної матері, у ньоговідсутні реальні можливості виконати судове рішення у повному обсязі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нового рішення, яким заяву задовольнити.

Скаргу обґрунтовує тим, що не має можливості виконувати рішення суду з вказаного джерела.

Вказує, що до матеріалів справи державним виконавцем долучено документи, що підтверджують передачу майна стягувачу за рахунок погашення боргу. Так, згідно з постановою та актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 13.04.2021 року ліфт пасажирський серії EF0621, в/п 630 кг на 6 зупинок передано стягувачу, оскільки останній виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, що не заперечується та визнається сторонами по справі.

Таким чином, вважає, щотвердження суду про те, що ОСОБА_1 нібито не надано доказів виконання судового рішення в частині передачі ліфту стягувачу не відповідає дійсності.

Зазначає, що ним вживаються всі можливі заходи з метою виконання судового рішення про стягнення коштів на користь ОСОБА_3 .

Також, абсолютно безпідставно суд першої інстанції не взяв до уваги вказаний доказ, що свідчить про те, що дії суду не направлені на те, щоб він виконав судове рішення.

Зазначає, що ним надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази того, що на час подачі заяви про скасування обмежень він вчиняв всі передбачені законом та залежні від нього дії для виконання судового рішення. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що він здійснює чи здійснюватиме в майбутньому ухилення від виконання судового рішення.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи y задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що не надано доказів, що за час, який минув з дня постановлення ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, апелянтом здійснені належні дії для виконання рішення суду та змінились обставини, за існування яких покладено на боржника зазначене обмеження, а тому застосоване тимчасове обмеження прав заявника є цілком виправданим, оскільки воно показало дієвий результат і дійсно сприяє погашенню заборгованості боржника перед стягувачем.

Суд вірно вважав, що скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України надасть можливість останньому виїхати за кордон та дозволить йому ухилитись від виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Встановлено, що 06 листопада 2018 року старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві відкрито виконавче провадження

№57607270 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 05.11.2018 №753/13705/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 2 201 238 грн 02 коп.

Державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві вчинені наступні процесуальні дії.

Так, 06 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження №57607449 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 05.11.2018 року у справі №753/13705/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 3 441 грн.

06 листопада 2018 року накладено арешт на все майно, належне боржнику ОСОБА_1

08 листопада 2018 року накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках ОСОБА_1 .

Встановлено, що 07 лютого 2019 року прийнято виконавче провадження №57607449 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом

м. Києва 05 листопада 2018 року у справі №753/13705/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 3 441 грн та виконавче провадження №57607270 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом

м. Києва 05.11.2018 року у справі №753/13705/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 2 201 238 грн 02 коп.

Постановою від 07.02.2019 року об`єднано виконавчі провадження №57607270 та

№57607449 у зведене виконавче провадження №58322761.

Здійснені неодноразові виклики боржника, направлені вимоги та запити до банківських установ з метою встановлення наявності рахунків у боржника, та інших установ з метою перевірки його майнового стану.

08 лютого 2019 року накладено арешт на все майно боржника.

Як вбачається з відповіді Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації боржник, ОСОБА_1 має два паспорти громадянина України для виїзду за кордон, видані у 2010 і 2017 роках, на підставі яких він перетинає кордон України.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем направлялися запити до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру з метою встановлення майна, що зареєстроване за боржником.

Також виконавцем направлено вимоги до 82-х банківських установ з метою встановлення інформації щодо відкритих боржником рахунків.

Відповідно до відповідей боржник мав відкриті рахунки в ПАТ «ПУМБ» та АТ «ПриватБанк» і направлялися вимоги щодо встановлення залишку і руху коштів по рахунках боржника.

20 лютого 2019 року згідно відповіді ПАТ «ПУМБ» у боржника відсутні кошти на рахунку.

27 лютого 2019 року згідно відповіді з Головного управління Держгеокадастру у Київській області за боржником зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :05:004:0023, площею 0,1002 га. (АДРЕСА_1).

28 лютого 2019 року старшим державним виконавцем направлено до Бородянського РВДВС ГТУЮ у Київській області доручення щодо проведення опису та арешту зазначеної земельної ділянки.

02 травня 2019 року до відділу надійшла постанова від 05 квітня 2019 року Бородянського РВДВС ГТУЮ у Київській області про опис та арешт майна боржника, а саме: земельної ділянки з кадасторовим номером :05:004:0023, площею 0,1002 га. ( АДРЕСА_1 .

03 травня 2019 року державним виконавцем направлено сторонам виконавчого провадження лист-ознайомлення з постановою про опис та арешт вищезазначеної земельної ділянки.

Згідно відповіді АТ «ПриватБанк» на валютному рахунку боржника знаходяться кошти в розмірі 221,87 USD та 08.05.2019 року направлено платіжну вимогу для списання вищезазначених коштів.

10 червня 2019 року від ТОВ «Приватна експертна служба» надійшов лист про відмову в проведенні оцінки земельної ділянки.

18 листопада 2019 року до відділу надійшла ухвала Бородянського районного суду Київської області від 08 листопада 2019 року №939/2474/19 про виключення з акту опису та зняття арешту з майна, а саме, земельної ділянки з кадастровим номером :05:004:0023, площею 0,1002 га ( АДРЕСА_1 ).

19 листопада 2019 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_4 встановлено, що готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та зі слів власника ліфт належить власнику готелю.

13 липня 2020 року виходом державного виконавця за адресою: м.Київ, вул. Ананасна 2 ТОВ «ЛАТЕРАССА» з метою перевірки бухгалтерії у зв`язку з відсутністю відрахувань із заробітної плати боржника встановлено, що постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника бухгалтер отримав, проте в період карантину, пов`язаного з поширенням коронавірусу COVID-19 ТОВ «ЛАТЕРАССА» не працювало, а боржник ОСОБА_1 перебуває у відпусті без збереження заробітної плати.

11 лютого 2020 року від боржника на рахунок відділу ДВС надійшли кошти в розмірі 2 000 грн., які були пропорційно розподілені у виконавчих провадженнях, і виконавчий збір перераховано на спеціальний рахунок виконавчого збору.

28 липня 2020 року державним виконавцем направлено запит на адрессу іпотекодержателя ОСОБА_4 щодо надання дозволу на реалізацію заставного майна.

26 серпня 2020 року на рахунок відділу з заробітної плати боржника надійшли кошти у розмірі 805 грн., які пропорційно розподілені та перераховані стягувачу та на виконавчий збір.

Державним виконавцем неодноразово направлялось подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності до Дарницького УП ГУНП у м. Києві разом з копією матеріалів виконавчого провадження.

Так, 18 вересня 2020 року на адресу відділу від суб`єкта оціночної діяльності надійшов експертний висновок вартості описаного майна а саме: ліфту EF 0621, що складає 330 441 грн.

21 вересня 2020 року описане майно, а сааме: ліфт пасажирський серії EF0621, в/п 630 кг на 6 зупинок передано на реалізацію через систему електронних торгів https://setam.net.ua

30 листопада 2020 року після третіх електронних торгів через систему https://setam.net.ua ліфт пасажирський серії EF0621, в/п 630 кг на 6 зупинок не реалізовано.

Крім того, згідно з реєстром нерухомого майна за боржником зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_3 , але звернути на неї стягнення не вдається за можливе, оскільки квартира перебуває в іпотеці у фізичної особи ОСОБА_4 , номер запису обтяження 23681262 від 22.12.2006 року на підставі договору іпотеки серії та номеру 8263, виданого 22.12.2006 року у розмірі грошового зобов`язання 265 400 доларів США, і станом на 25.05.2020 року згідно відповіді іпотекодержателя борг не оплачено.

Відповідно до постанови та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 13.04.2021 року ліфт пасажирський серії EF0621, в/п 630 кг на 6 зупинок передано стягувачу, оскільки останній виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно. Відповідний пакет документів направлено ОСОБА_2 .

На даний час рішення суду не виконане, а з наданих державним виконавцем розрахунків вбачається, що станом на 24.11.2021 року залишок боргу складає 2 239 408 грн. 08 коп.

Так, розмір грошових коштів, стягнутих з боржника в межах зведеного виконавчого провадження № 58322761 за період від 22.08.2019 року до 21.09.2021 року складає 29 232 грн 11 коп., при цьому кошти розподілено на витрати виконавчого провадження, виконавчий збір та кошти, стягнуті на користь стягувача.

За положеннями ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, звертаючись до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржник повинен довести факт зміни обставин, які стали підставою для застосування до нього відповідного заходу.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що подана ОСОБА_1 заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України містить деякі посилання на ті ж самі обставини, які були предметом розгляду судом при постановлені ухвали від 02.08.2019 року, 14.04.2020 року, 25.03.2021 року та постанов Київського апеляційного суду від 24.09.2019 року, 07.07.2020 року, 25.05.2021 року, а саме, на перебування на його утриманні дружини, дітей та непрацездатної матері, і відсутність майна та доходів.

При цьому, умовою скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон мають слугувати зміна обставин, які стали підставою для застосування до нього відповідного заходу.

З поданої заяви вбачається, що обставинами, які змінились з дати постановлення ухвали від 25.03.2021 року є лише те, що ОСОБА_1 офіційно звільнений з посади в ТОВ «ЛАТЕРАСА» у зв`язку зі скороченням штату, та на даний час не отримуючи зарплату він позбавлений можливості виконувати рішення суду.

Дане твердження суд вірно розцінив не на користь боржника, оскільки воно підтверджує факт невиконання зобов`язань боржника перед стягувачем.

При цьому судом враховано, що ст.441 ЦПК України не визначає умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Проте, за змістом ч.1 та ч.3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У справі «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п.1 ст.6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

У справі «Soering vs UK» від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст.6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Щодо посилання ОСОБА_1 про можливість працевлаштування за кордоном задля отримання доходу для виконання судового рішення, то суд дослідивши матеріали справи, зокрема «запрошення на співпрацю» ОСОБА_1 , надісланого Matua Ucraniana en Espana (Українська взаємодопомога в Іспанії), вірно звернув увагу на те, що документ складений іноземною мовою, має відмітку «Переклад української мовою здійснено перекладачем Оленою Калиниченко», однак без належного засвідчення.

Нотаріальне засвідчення перекладу може здійснюватися як приватним, так і державним нотаріусом відповідно до ст.79 Закону України «Про нотаріат» та розділу 29 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Згідно зі ст.79 Закону України «Про нотаріат» нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо неналежності засвідчення поданого доказу та ним вірно не прийнято його до уваги як належний доказ.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які б спростовували критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Суд вірно вважав, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження того, що ним було вжито всіх можливих дієвих заходів для погашення наявної заборгованості в повному обсязі, а наведені обставини про необхідність скасування тимчасового обмеження не є такими, з якими закон пов`язує можливість скасування такого обмеження за наявності рішення суду, яке не виконане боржником належним чином.

Також, в матеріалах справи відсутні належні докази прийняття стягувачем ОСОБА_2 ліфта пасажирського серії EF0621, в/п 630 кг на 6 зупинок, котрий, за твердженняя заявника передано стягувачу в рахунок погашення заборгованості, зокрема, відсутні постанова державного виконавця та акт про передачу майна, а відтак дане твердження є недоведеним стороною заявника.

Посилання заявника на те, що він по мірі можливостей виконував рішення суду і ним частково погашено заборгованість за зведеним виконавчим провадженням судом вірно оцінено критично, оскільки вбачається, що станом на 24.11.2021 року залишок боргу складає 2 239 408 грн 08 коп., отже зазначене виконання ОСОБА_1 рішення суду впродовж тривалого часу є формальним, та не містить ознаки реального виконання.

При цьому, належних та допустимих доказів неможливості виконання боржником рішення суду до суду не надано.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так:

- відступати, відхилятися, вивертатися, намагатися не робити чого - небудь, не брати участі в чомусь, уникати, навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. У судовій практиці трапляються приклади мотивування судових рішень про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів".

На підставі наведеного судом вірно зроблено висновок про те, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Зважаючи на викладене, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вжито всіх можливих дієвих заходів для погашення наявної заборгованості.

Частиною 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника покладено ряд обов`язків, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Суд також вірно не погодився з доводами заявника про те, що тимчасове обмеження його виїзду за межі України порушує його права на вільне пересування. Адже, застосоване обмеження відповідає усім трьом критеріям, про які йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v.Bulgaria» від 26.11.2009)

1) обмеження ґрунтується на законі (п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України);

2) обмеження переслідує легітимну мету, передбачену у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: обмеження є необхідним в демократичному суспільстві для підтримання публічного порядку (в даному випадку - щодо обов`язковості виконання судового рішення) та з метою захисту прав інших осіб (в даному випадку - прав стягувачів щодо ефективного виконання судових рішень);

3) обмеження перебуває в справедливому балансі між правами заявника та публічним інтересом (тобто є пропорційним меті його застосування): тимчасове обмеження заявника у виїзді за межі України не завдасть істотної шкоди майновим і немайновим правам заявника (в тому числі - більшої, аніж шкоди, яка заподіюється стягувачам внаслідок довготривалого невиконання боржником судових рішень) і сприятиме виконанню судових рішень і запобігатиме ухиленню заявника від виконання законних вимог державного виконавця щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку в тому, що ОСОБА_1 не надано доказів, що за час, який минув з дня постановлення ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, ним здійснені належні дії для виконання рішення суду та змінились обставини, за існування яких покладено на боржника зазначене обмеження.

Застосоване тимчасове обмеження прав заявника є цілком виправданим, оскільки воно показало дієвий результат і дійсно сприяє погашенню заборгованості боржника перед стягувачем.

Крім того, скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України надасть можливість останньому виїхати за кордон та дозволить йому ухилитись від виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: