Справа № 191/702/22
Провадження № 2/191/240/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря - Яніної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Раївської сільської ради Синельниківського району про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що за колективним сільськогосподарським підприємством ім. Тельмана зареєстроване право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку він проживає та зареєстрований разом зі своєю сім`єю з 1988 року і по цей час, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном майже 24 роки. Постійно сплачує комунальні послуги. Вказаний факт володіння цим майном з 1998 року по теперішній час підтверджується довідкою виконавчого комітету Шевченківської сільської ради, Синєльниківського району, Дніпропетровської області № 154, від 03.11.2016 року, актом обстеження фактичного проживання від тієї ж дати. 07.08.1993 року позивачем було внесено в касу КСП «ім.Тельмана» грошові кошти в сумі 9160 грн. в рахунок покупки вказаного житлового будинку, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру без номеру від 07.08.1998 року . Тобто між ним та КСП «ім.Тельмана» був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося виконання договору сплачена вартість житлового будинку, він отримав нерухоме майно. Факт укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та передачі грошових коштів підтверджується вищезазначеною копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 07.08.1998 року. По невідомим причинам КСП ім. Тельмана своїх зобов`язань по нотаріальні посвідченню договору не виконало. Вважає, що договір житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , між ним та КСП ім.Тельмана відбувся, так як вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, йому передано майно, останнє отримало повну вартість переданого майна. В 2019 році КСП ім. Тельмана припинено як юридична особа, в подальшому правонаступниками були ЧП «Надія», ЧП АФ « Степова», ТОВ «Максітек», TOB «Енімалз біо-агро», а останніми ТОВ «Максітек», ТОВ «Мона Ліза Діамант» та ТОВ «Медовий дім «Степова», діяльність яких на теперішній час припинена. Таким чином належним відповідачем у справі є Раївська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області на території якого знаходиться спірний житловий будинок. 18.02.2022 року він звернувся до Першої Синельниківської держаної нотаріально контори з метою посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, але йому було відмовлено в посвідченні договору, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Оригінали правовстановлюючих документів він не надав нотаріусу тому, що йому невідомо де вони знаходяться так як КСП ім. Тельмана та всі його правонаступники припинили своє існування.

Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 07.08.1998 року між ним, ОСОБА_1 та Колективним сільськогосподарським підприємством «ім.Тельмана», дійсним; визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

До початку судового засідання представник позивача ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до його початку надав заяву про розгляд справи без їх участі, рішення суду просить прийняти відповідно до чинного законодавства.

Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 01.08.1998 року між КСП ім. Тельмана Синельниківського району Дніпропетровської області в особі голови та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії квитанції до прибуткового касового ордеру без номеру від 07.08.1998 року вбачається, що ОСОБА_1 внесено в касу КСП «ім.Тельмана» грошові кошти в сумі 9160 грн. в рахунок покупки вказаного житлового будинку.

Відповідно до довідки КП Синельниківське МБТІ №829 від 27.07.2018 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за колективним сільськогосподарським підприємством ім. Тельмана на підставі реєстраційного посвідчення на жилий будинок.

18.02.2022 року постановою нотаріуса Першої синельниківської держаної нотаріально контори Соні С.С. відмовлено в посвідчені договору купівлі-продажу від 01.08.1998 року укладеного між КСП ім.Тельмана Синельниківського району Дніпропетровської області в особі голови та ОСОБА_1 , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

З положень пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, вбачається. що даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки взаємні права та обов`язки відповідно до договору виникли в 1998 році під час дії ЦК УРСР, до правовідносин, що виникли між сторонами необхідно застосувати положення ЦК УРСР від 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст.227 ЦК УРСР, в редакції чинній на час укладення спірного договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).

Зі змісту ч.1 ст.47 ЦК УРСР вбачається, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно зі ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві.

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини справи, зокрема, що спірний договір не було посвідчено нотаріально, разом з цим, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, відбулося його виконання, КСП ім. Тельмана отримало гроші, а позивач почав проживати у будинку, тривалість вказаного проживання, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, проте позивачем не заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат. Таким чином, суд не вбачає доцільності в стягненні судового збору з відповідачів.

Керуючись ст. 2,3,10,11,76, 141, 200,206, 258, 259, 263-265 ,суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Раївської сільської ради Синельниківського району про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок- задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 01.08.1998 року між ОСОБА_1 та Колективним сільськогосподарським підприємством «ім.Тельмана».

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя Г. В. Бондаренко