КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 754/3641-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5969/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Зотько Т.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» - Голяра Ігоря Степановича

на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року

встановив:

у березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» страхове відшкодування в розмірі 8 663 грн. 18 коп. та моральну шкоду в розмірі 433 грн. 16 коп., а з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 149 566 грн. 84 коп., та стягнути з відповідачів судові витрати, посилаючись на те, що 12.11.2020 на пр. Маяковського, 12 у м. Києві з вини ОСОБА_2 сталась ДТП, в результаті якої було ушкоджено належний йому автомобіль марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 . Також в результаті ДТП йому завдано тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забій м`яких тканин голови та лівого плечового суглобу. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Брокбізнес», позивач просив стягнути зі страховика витрати на придбання лікарських засобів та проходження курсу лікування становили 8 663 грн. 18 коп. та моральну шкоду, а з ОСОБА_2 - моральну шкоду та судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідача - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог до ПрАТ «СК «Брокбізнес» та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог, посилаючись на невідповідність висновку суду обставинам справи та те, що судом першої інстанції не було повно досліджено всі обставини по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що в результаті ДТП, яка сталась 12.11.2020 на пр. Маяковського, 12 у м. Києві, з вини ОСОБА_2 , йому було завдано тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забій м`яких тканин голови та лівого плечового суглобу. Лікарем-травматологом йому було призначено лікарські засоби, а саме: гель «Троксевазин», таблетки «Фармадол», «Індапен», «Варфарин», «Бісопрол», «Престаріум», «Предуктал», « Гідазепам », сироп « Алора », капсули «Смарт Омега», а також курс відновлювального електроімпульсного масажу. Витрати на лікування становили загалом 8 663 грн. 18 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Брокбізнес», позивач просив стягнути зі страховика матеріальну шкоду в розмірі 433 грн. 16 коп., а з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 149 566 грн. 84 коп., а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року позовні вимоги було задоволено частково - стягнуто на користь позивача з ПрАТ «СК «Брокбізнес» матеріальну шкоду в розмірі 8 429 грн. 40 коп., моральну шкоду в розмірі 421 грн. 46 коп., судовий збір на користь держави в сумі 3 178 грн., а з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 49 566 грн. 84 коп. та судовий збір в сумі 2 270 грн.

Рішення суду апелянт оскаржує лише в частині задоволення позовних вимог до нього, а тому рішення суду в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення зі страховика на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що страховик частково відшкодував позивачу матеріальну шкоду в розмірі 233 грн. 78 коп. та стягнув 8 429 грн. 40 коп. і моральну шкоду в розмірі 421 грн. 46 коп. з урахуванням сплаченої суми 11 грн. 70 коп. відповідно до умов Полісу №19720906 в межах ліміту відповідальності на одну особу.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1187 ЦК України.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 Закону № 1961-ІV зазначається, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхове відшкодування за страховим полісом відшкодовується потерпілій третій особі в разі настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу.

В ст. 23 Закону № 1961-ІV передбачено відшкодування страховиком шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого. До вказаної шкоди віднесено: шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, та моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. За положеннями ч. 1 та 3ст. 24 Закону № 1961-ІV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Як видно з матеріалів справи, 12.11.2020 на пр. Маяковського у м. Києві сталась ДТП за участю автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забій м`яких тканин голови та лівого плечового суглобу, що відповідачами не оспорювалось.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника наземного транспортного засобу була застрахована ПрАТ «СК «Брокбізнес», відповідно до Електронного полісу №19720906, строком дії з 21.05.2020 по 20.05.2021.

Відповідно до Виписки з амбулаторної картки хворого, виданої НКП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Оболонського району», філія №1 позивачу при зверненні до медичного закладу було призначено курс електроімпульсного масажу та лікарські засоби: гель «Троксевазин», таблетки «Фармадол», «Індапен», «Варфарин», «Бісопрол», « Престаріум », « Предуктал », « Гідазепам », сироп « Алора », капсули «Смарт Омега».

Апелянт визнав належним доказом понесених позивачем витрат на лікування у вигляді придбання таблеток «Фармадол» вартістю 23 грн. 63 коп., «Індепам» вартістю 132 грн. 45 коп. та «Варфарин» вартістю 77 грн. 70 коп. та здійснив виплату страхового відшкодування на суму 233 грн. 78 коп. та моральної шкоди на суму 11 грн. 70 коп.

В даному випадку сімейним лікарем при зверненні позивача 16.11.2020 було встановлено діагноз: стан після ЗЧМТ, забій м`яких тканин голови та лівого плечового суглобу, стенокардія, гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз від 16.11.2020, неускладений змішаний варіант.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, були досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

На підтвердження доводів щодо відсутності доказів наслідків погіршення стану здоров`я позивача внаслідок травми, отриманої в ході ДТП, апелянт посилається лише на Висновок стосовно обґрунтованості витрат на лікування ОСОБА_1 внаслідок ДТП 12.11.2020, який був зроблений начальником відділу особистих видів страхування СК «Брокбізнес» та складений на його підставі Страховий акт №93449/2, що не може бути визнано належним та достовірними доказами по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема, характер і ступінь ушкодження здоров`я.

Інших доказів щодо відсутності пов`язаності наслідків виявленого погіршення стану здоров`я позивача з тілесними ушкодженнями, отриманими в ході ДТП, невідповідності призначених лікарських засобів та курсу електроімпульсної терапії, яка призначається для лікування порушень ритму серця тілесним ушкодження, які отримані позивачем, апелянтом не надано.

Доводи апелянта про те, що в наданих позивачем до матеріалів справи касових чеках містяться дані про інші лікарські засоби, є безпідставними, оскільки позивач зазначив в позовних вимогах вартість лише тих лікарських засобів, які були придбані за призначенням.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» - Голяра Ігоря Степановича залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий

Судді