Справа № 732/1977/21
Провадження 2/732/145/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючої судді - Лиманської М.В., у присутності секретаря - Дударенко Ю.П., за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - Гуслякової М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городня цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства „Українська залізниця (місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Єжи Ґедройця,5 ) про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Всеукраїнська професійна спілка „Спілка залізничників України (місцезнаходження: 03049, м.Київ, вул.Уманська, 5, оф.108, ),-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ заступника начальника виробничого підрозділу Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку регіональної філії „Південно-Західна залізниця АТ „Укрзалізниця від 09.12.2021 №107/ос про відсторонення його від роботи. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того, позивач, посилаючись на положення п.1 ч.1 ст.5 та п.3 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", просив звільнити його від сплати судового збору за подачу позовної заяви.

З позовної заяви виходить, що наказом від 09.12.2021 №107/ос позивач відсторонений від роботи на час відсутності щеплення від респіраторної хвороби "COVID-19". Позивач вважає, що відповідач, видавши оскаржуваний наказ, незаконно обмежив його право на працю та отримання за неї винагороди шляхом відсторонення від роботи без збереження заробітної плати.

28.12.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач заявлені ним позовні вимоги підтримав, підтвердив фактичні обставини, викладені в позовній заяві, та просив позов задовольнити з підстав, у ньому зазначених.

Пояснив, що він був відсторонений від роботи з порушенням ст.46 КЗпП України. Наполягав на тому, що йому не була надана повна та достовірна інформація щодо наслідків щеплення від респіраторної хвороби "COVID-19", ураховуючи, що вакцини, які наразі пропонуються, знаходяться на стадії клінічних випробувань. Позивач в судовому засіданні стверджував, що він не відмовлявся від щеплення, вказував на те, що порядок відмови особи від щеплення установлений діючим законодавством, яким передбачено, що факт відмови особи від щеплення фіксується у медичному закладі, а право на відсторонення працівника від роботи у роботодавця виникає після внесення відповідного подання уповноваженою посадовою особою санітарно-епідеміологічної служби, якого у цьому випадку не було.

Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вважає, що при відстороненні позивача від роботи не було порушено вимог трудового законодавства, оскільки у випадках, установлених законом, працівник може бути відсторонений від роботи. На думку сторони відповідача, цим випадком є прийняття у відповідності до ч.2 ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" Наказу Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" (зі змінами), а також п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби "COVID-19", спричиненої коронавірусом „SARS-CoV-2". У зв`язку із прийняттям наведених нормативних актів 15.11.2021 позивач був письмово повідомлений про його обов`язок у строк до 09.12.2021 подати докази проходження вакцинації від респіраторної хвороби "COVID-19" або інші медичні документи, передбачені чинним законодавством, які підтверджують наявність протипоказань до вакцинації. Оскільки станом на 09.12.2021 позивач не виконав вимогу від 15.11.2021 та не надав доказів вакцинації або іншої медичної документації, яка дозволяє продовження роботи, 09.12.2021 був виданий наказ про відсторонення позивача від роботи.

Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. Такод до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, за змістом яких позовні вимоги третя особа вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заслухавши в судовому засіданні учасників справи, дослідивши усі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач перебуває в трудових відносинах із Акціонерним товариством „Українська залізниця, працює на посаді електромеханіка дільниці ІІ групи Бахмацької дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії „Південно-Західна залізниця АТ „Укрзалізниця. (а.с.13)

Згідно з листом від 15.11.2021 позивача попереджено про можливе відсторонення від роботи у разі неподання ним у строк до 09.12.2021 документів, які підтверджують наявність профілактичного щеплення від респіраторної хвороби "COVID-19", або які підтверджують наявність медичних протипоказань проти щеплення. (а.с.69) Із змістом листа позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Наказом заступника начальника виробничого підрозділу Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку регіональної філії „Південно-Західна залізниця АТ „Укрзалізниця №107/ос від 09.12.2021 позивач з 11.12.2021 відсторонений від роботи без збереження заробітної плати. Підставою відсторонення позивача зазначені подання №815 від 09.12.2021, акт про відмову пред`явлення документа про відмову пройти обов`язкове профілактичне щеплення від респіраторної хвороби "COVID-19. (а.с.14-15)

Як убачається зі змісту оскаржуваного наказу, він виданий у відповідності до ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 №1645-ІІІ, Наказу Міністерства охорони здоров`я № 2153 від 04.10.2021 зі змінами, внесеними наказом МОЗ №2393 від 01.11.2021 "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням", п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236.

Положення ст. 46 Кодексу законів про працю України передбачають можливість відсторонення працівників від роботи у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч.1, 2 ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153 "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" (зі змінами, внесеними Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 листопада 2021 року № 2393) на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають, у тому числі, працівники підприємств, установ і закладів, які віднесені до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Цим Наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011 року за № 1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.10.2019 року № 2070).

Відповідно до п.41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину тазапровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби "COVID-19", спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами та доповненнями) керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно достатті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються.

Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

З матеріалів справи убачається, що Акціонерне товариство „Українська залізниця є підприємством, включеним Постановою КМУ №83 від 04.03.2015 року до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, тому його працівники в силу наведених вище правових норм підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти хвороби COVID-19.

З аналізу наведених норм законодавства убачається, що працівники, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти хвороби COVID-19, мають бути відсторонені від роботи у разі встановлення керівником підприємства, установи, організації факту відмови таких працівників від проходження щеплення або ухилення їх від проведення такого обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19, за відсутності у цих працівників медичних протипоказань.

За змістом ч.3 ст.11, ч. 5,6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» проведення профілактичних щеплень забезпечують центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та органи державної санітарно-епідеміологічної служби.

Медичні працівники, які проводять профілактичні щеплення, повинні мати відповідну підготовку з питань їх проведення та зобов`язані надати об`єктивну інформацію особам, яким проводиться щеплення, або їх законним представникам про ефективність профілактичних щеплень та про можливі поствакцинальні ускладнення.

Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Повнолітнім дієздатним громадянам профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

В силу ст. 7 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення підприємства, установи і організації зобов`язані, серед іншого, усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

За правилами ст. 26 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення обов`язкові медичні огляди організуються і здійснюються у встановленому законодавством порядку.

Працівники підприємств, установ, організацій, професійна чи інша діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може спричинити поширення інфекційних захворювань повинні проходити обов`язкові попередні (до прийняття на роботу) і періодичні медичні огляди.

Позачергові медичні огляди осіб, зазначених у частині першій цієї статті, можуть проводитися на вимогу головного державного санітарного лікаря, а також на прохання працівника, якщо він пов`язує погіршення стану свого здоров`я з умовами праці.

Власники підприємств, установ, організацій або уповноважені ними органи несуть відповідальність згідно з чинним законодавством за організацію і своєчасність проходження працівниками обов`язкових медичних оглядів і допуск їх до роботи без наявності необхідного медичного висновку.

Працівники, які без поважних причин не пройшли у встановлений термін обов`язковий медичний огляд у повному обсязі, від роботи відсторонюються і можуть бути притягнуті до дисциплінарної відповідальності.

Перелік робіт, для виконання яких є обов`язковими медичні огляди, а також порядок їх проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

За приписами ст.14 Закону України „Про охорону праці працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Вирішуючи спір, суд приймає до уваги, що протипоказання до щеплення можуть встановлюватися лікарем та мають бути підтверджені відповідним висновком про тимчасове чи постійне протипоказання або про відтермінування через COVID-19 в анамнезі. Якщо в пацієнта є протипоказання до щеплення однією з вакцин проти COVID-19, за можливості, особа має вакцинуватися іншими типами вакцин.

З огляду на вказане можна зробити висновок про те, що установленню факту наявності в особи медичних протипоказань проти обов`язкового профілактичного щеплення або проти конкретної вакцини передує медичний огляд.

Відповідачем не подано суду належних доказів того, що позивач направлявся для проходження періодичного або позачергового медичного огляду для проведення щеплення проти хвороби COVID-19, а також доказів того, що він у встановленому законом порядку відмовився від проходження такого медичного огляду та відповідного щеплення.

Отже, сукупністю доказів справи підтверджено, що на момент відсторонення позивача від роботи 09.12.2021 відповідач не установив факту відмови позивача від проходження від щеплення або факту ухилення позивача від проходження такого щеплення.

Також, відсутні докази того, що відповідними посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби вносилося подання про відсторонення або недопуск позивача до роботи.

Відтак, правові підстави для відсторонення позивача з 11.12.2021 від роботи були відсутні, що свідчить про передчасність та незаконність оскаржуваного наказу.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП України).

Приймаючи до уваги наведені роз`яснення, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення середнього заробітку слід задовольнити.

За даними довідки №73 від 04.02.2022 середньоденна заробітна плата позивача складає 483,31 грн.

З огляду на приписи ст. 235 КЗпП України суд має стягнути з роботодавця на користь позивача середньоденний заробіток за період з дня відсторонення позивача від роботи по день ухвалення судом рішення (48 робочих днів).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України «Про судовий збір».

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі суд, керуючись положеннями п.3 ч.1, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» звільнив позивача у справі від сплати судового збору під час розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки предметом позову у цій справі є захист трудових прав позивача.

В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, а позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1816,00 грн (908,0 грн х 2).

На підставі викладеного, керуючись ст. 76-81, 128, 130, 141, 259, 263-265, 268, 294, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ заступника начальника виробничого підрозділу Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку регіональної філії „Південно-Західна залізниця АТ „Укрзалізниця від 09.12.2021 №107/ос про відсторонення від роботи електромеханіка дільниці ІІ групи ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23198,88 грн за вирахуванням податків та інших платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на користь держави судовий збір в сумі 1816 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду або через Городнянський районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11.03.2022.

Суддя Лиманська М.В.