ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року

м. Черкаси

справа № 711/8714/20 провадження № 22-ц/821/359/22 категорія 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Сіренка Ю.В., Новікова О.М.

секретар: Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», як правонаступника Акціонерного товарства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», як правонаступника Акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 лютого 2008 року Відкрите акціонерне товариство «ВТБ Банк», в особі директора Черкаської філії ВАТ «ВТБ Банк» Співака Романа Андрійовича та ОСОБА_2 (позичальник) уклали кредитний договір №18-08.

Відповідно до пункту 1.1. договору предметом кредитного договору є надання банком позичальникові грошових коштів на таких умовах: сума кредиту - 120 000 доларів США; строк кредитування - 20 років до 11 лютого 2028 року; проценти за користування кредитом - 12,5 % річних.

Відповідно до пункту 8.3. вказаного кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником згідно Додатку №1 до цього договору.

Згідно з пунктом 8.2. кредитного договору погашення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами в розмірі 500 доларів США в строк з 25 числа по останній робочий день поточного місяця, починаючи з березня 2008 року.

Того ж дня сторонами кредитного договору було підписано Додаток №1 до кредитного договору №18-08 від 14 лютого 2008 року, який є його невід`ємною частиною. У зазначеному додатку зазначений графік повернення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг. Відповідно до графіку ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити 277525 доларів США, з яких: 150625 доларів США - проценти, 120000 доларів США - сума кредиту.

Також, 14 лютого 2008 року ВАТ «ВТБ Банк» в особі діючого директора Черкаської філії ВАТ «ВТБ Банк» Співака Р. А. та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 уклали договір поруки №18/08.

Пунктом 1 договору поруки встановлено, що поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення, та сплати яких встановлюється кредитним договором №18-08 від 14.02.2008 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч., що збільшують кредитне зобов`язання).

19 березня 2009 року між ВАТ «ВТБ Банк» в особі директора Черкаської філії Співака Р.А. та ОСОБА_2 було укладено договір №18-08/1 про внесення змін до кредитного договору №18-08 від 14 лютого 2008 року.

Цим договором про внесення змін було доповнено Розділ 2 кредитного договору №18-08 наступними пунктами: «2.6. Спосіб погашення кредиту та процентів: щомісячно, відповідно до графіку погашення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг.

Ануїтетні платежі - регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення кредиту, а саме суми кредиту і процентів, які розраховуються таким чином, що в кінці строку договору, за умови виконання зобов`язання позичальником, заборгованість повністю погашається. Сума щомісячного ануїтетного платежу розраховується згідно формули наведеної в п.7.6. цього договору».

Пунктом 1.3. договору №18-08/1 були внесені зміни до кредитного договору №18-08, а саме: замінено Розділи 7 та 8 кредитного договору Розділом 7 в наступній редакції: «7.1. За користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в п 1.1. цього договору або у розмірі, який змінений у відповідності до вимог цього договору. Крім того, вказано, що період погашення з 21 по 28 число кожного місяця: згідно Додатку 1 до цього договору про внесення змін.

Того ж дня - 19 березня 2009 року сторонами договору про внесення змін № 18-08/1 було підписано Графік погашення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості сукупних послуг додаток №1 до договору про внесення змін №18-08/1 від 19 березня 2009 року, який є невід`ємною його частиною. У Додатку №1 міститься графік погашення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити 308 974,35 доларів США, з яких: 184 864,34 доларів США - проценти, 114 000 доларів США - сума кредиту.

З наведених вище обставин вбачається, що уклавши договір про внесення змін № 18-08/1 до кредитного договору № 18-08 від 14 лютого 2008 року, змінилися умови зобов`язання, а також змінилася сума самого зобов`язання, що в свою чергу збільшило обсяг відповідальності поручителя.

Позивач, як поручитель за кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року, не знала про існування договору про внесення змін № 18-08/1 та жодних додаткових договорів не підписувала.

Крім того, позивач вважає, що пункт 1 договору поруки суперечить нормам законодавства, що на той час регулювали договірні правовідносини, а саме: пунктом 1 договору поруки встановлено, шо поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року та будь-якими додатковими угодами до нього, в тому числі, що збільшують кредитне зобов`язання.

Проте, відповідно до ч. ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України (у редакції чинній на момент укладання договору про внесення змін до кредитного договору №18-08), зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Крім того, зауважує, що положеннями статті 654 ЦК (у редакції чинній на момент укладання договору про внесення змін до кредитного договору № 18-08) встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, уклавши договір про внесення змін до кредитного договору № 18-08 від 19 березня 2009 року сторонами не було дотримано всіх вимог законодавства щодо форми договору та повідомлення поручителя про істотні зміни зобов`язання та не був укладений новий договір поруки або додаткова угода до договору поруки.

На підставі викладеного позивач просила суд визнати припиненим з 19 березня 2009 року договір поруки № 18/08 п.1 від 14 лютого 2008 року, який був укладений між ВАТ «ВТБ Банк» в особі директора Черкаської філії ВАТ «ВТБ Банк» Співака Романа Андрійовича та ОСОБА_1 (поручитель) і ОСОБА_2 (позичальник).

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2021 року залучено до участі у розгляді даної справи уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки їй делеговані всі повноваження ліквідатора АТ «ВТБ Банк».

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року залучено правонаступником відповідача АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки з 07 листопада 2014 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 18-08 та договором поруки, що укладені АТ «ВТБ Банк» із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 61).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2021 року залучено правонаступником відповідача АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» так як ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 1/15-ВПВПК від 08 травня 2015 року За протоколом загальних зборів від 01 серпня 2018 року № 01/08-17 змінено назву ТОВ «Кредекс Фінанс» на ТОВ «Вердикт Капітал».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено, яке її право чи інтерес порушене відповідачами, оспорюється чи не визнається. У справі про визнання поруки припиненою позивач має довести, що відповідач вважає наявним своє право вимоги і кореспондуючий обов`язок позивача, який не був установлений судовим рішенням або не є предметом розгляду в іншій справі. Таким чином, позивач мала б захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі за наявності судового провадження за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року, а не ініціювати окрему судову справу, як в даному випадку. Станом на день розгляду даної справи, судового провадження за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №18-08 від 14 лютого 2008 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в провадженні суду не перебуває. У даній справі позивачем не доведено наявності окремого спору, а отже, і наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності. Оскільки позивач не довів порушення свого права суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, окрім доводів аналогічних викладеним у позовній заяві, обґрунтована тим, що укладенням змін до кредитного договору, без узгодження з позивачем, відповідачі порушили її права як поручитиля щодо узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання у належній формі. Вказує, що дійсно судового провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року немає, але є виконавче провадження про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором на підставі рішення суду. У випадку, якщо в іншій справі в рішенні суду про стягнення заборгованості з поручителів питання припинення поруки не досліджувалося, то таке рішення не є визначальним і таким, що звільняє від доказування, наявність цього рішення не позбавляє поручителя можливості звернутися до суду за захистом свого права з підстав, передбачених ст. 16 ЦК України. Наявність судового рішення про визнання поруки припиненою буде підставою для звернення до суду із заявою про перегляд рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» в особі директора Черкаської філії ВАТ «ВТБ Банк» Співака Романа Андрійовича та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 18-08 (а.с. 4-5).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного кредитного договору його предметом є надання банком позичальникові грошових коштів (кредит) на наступних умовах: сума кредиту - 120 000 доларів США; строк кредитування - 20 років до 11 лютого 2028 року; проценти за користування кредитом - 12,5 відсотків річних.

Для обліку заборгованості за кредитом банком відкрито позичковий рахунок № НОМЕР_1 (п.п.2.2 договору). Позичальник зобов`язаний повернути банку отриманий кредит та сплатити проценти за його користування у валюті кредиту до 11 лютого 2028 року (п.п.4.1 договору). За управління кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку грошові кошти в розмірі 1% від суми кредиту в гривнях по курсу НБУ, що діє в день сплати комісії на рахунок № НОМЕР_2 в день підписання кредитного договору.

Відповідно до пункту 8.2 кредитного договору погашення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами в розмірі 500 доларів США в строк з 25 числа по станній робочий день поточного місяця починаючи з березня 2008р. Відповідно до пункту 8.3 кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником згідно Додатку №1 до цього договору (Графік повернення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг), який є його невід`ємною частиною.

Сторонами кредитного договору № 18-08 також було підписано Додаток № 1 до кредитного договору № 18-08 від 14 лютого 2008 року, який є невід`ємною частиною згаданого кредитного договору. У Додатку № 1 до кредитного договору міститься Графік повернення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг. Відповідно до вказаного графіку позичальник ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити всього: 277 525 доларів США, з яких: 150 625 доларів США - проценти, 120 000 доларів США - сума кредиту (а.с. 6-7).

Крім того, 14 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк в особі директора Черкаської філії ВАТ ВТБ Банк Співака Романа Андрійовича, ОСОБА_1 (поручителем) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір поруки № 18/08-п.1. (а.с. 12).

Пунктом 1 договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збиків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором від 14 ьлютого 2008 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшують основне зобов`язання).

Відповідно до п. 2 цього договору основним зобов`язанням є сума кредиту, строк повернення та проценти за користування кредитом за визначеною процентною ставкою. Відповідно до п. 5 вказаного договору поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, передбачених кредитним договором, відшкодування збитків. Цей договір вступив у дію з моменту його підписаня і діє до повного погашення зобов`язань за кредитним договором (п. 12 договору).

19 березня 2009 року між ВАТ «ВТБ Банк» в особі директора Черкаської філії ВАТ «ВТБ Банк» Співака Романа Андрійовича та ОСОБА_2 було укладено договір № 18-08/1 про внесення змін до кредитного договору № 18-08 від 14 лютого 2008 року.

Сторонами цього договору було підписано Графік погашення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості сукупних послуг, який є Додатком №1 до договору про внесення змін №18-08/1 від 19 березня 2009 року, та є невід`ємною його частиною. У Додатку № 1 міститься Графік погашення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг. Відповідно до Графіку погашення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити всього 308 974,35 доларів США, із яких: 184864,34 доларів США - проценти, 114000 доларів США - сума кредиту (а.с. 8-11).

07 листопада 2014 року між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення права вимоги з додатками № 071114, в т.ч. і за кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року. Відповідно до казаного договору банк передав, а новий кредитор отримав всі права банку, як кредитора у зобов`язанні, в т.ч і за кредитним договором №18-08 від 14 лютого 2008 року, а також кредитну справу та оригінали кредитного договору та договору поруки, укладеного між банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_1

08 травня 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги № 1/15-ВПВПКю, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги заборгованості боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року (а.с. 101-105).

10 серпня 2018 року змінено назву ТОВ «Кредекс Фінанс» на ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 128 б).

Звертаючись до суду з позовною заявою (а.с. 1-3) та апеляційною скаргою (а.с. 185-192) ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог та однією з підстав для звернення щодо захисту свого права зазначила, що укладенням 19 березня 2009 року між ВАТ «ВТБ Банк» в особі директора Черкаської філії ВАТ «ВТБ Банк» Співака Романа Андрійовича та ОСОБА_2 договору № 18-08/1 про внесення змін до кредитного договору № 18-08 від 14 лютого 2008 року, без узгодження з позивачем, було порушено її права як поручитиля щодо узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання у належній формі. Вказує, що дійсно судового провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року немає, але є виконавче провадження про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором на підставі рішення суду. У випадку, якщо в іншій справі в рішенні суду про стягнення заборгованості з поручителів питання припинення поруки не досліджувалося, то таке рішення не є визначальним і таким, що звільняє від доказування, наявність цього рішення не позбавляє поручителя можливості звернутися до суду за захистом свого права з підстав, передбачених ст. 16 ЦК України. Наявність судового рішення про визнання поруки припиненою буде підставою для звернення до суду із заявою про перегляд рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо вище приведених обставин, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Сторони у справі не заперечили тієї обставини, що дійсно, 19 березня 2009 року між ВАТ ВТБ Банк в особі директора Черкаської філії ВАТ ВТБ Банк Співака Р.А., який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міленіною К.О. від 21 лютого 2008 року за реєстровим № 776 з однієї сторони та громадянином ОСОБА_2 було укладено договір № 18-08/1 про внесення змін до кредитного договору № 18-08 від 14 лютого 2008 року.

Договором про внесення змін № 18-08/1 були внесені зміни до кредитного договору № 18-08 від 14 лютого 2008 року шляхом доповнення Розділу 2 наступними пунктами:

2.6. спосіб погашення Кредиту та Процентів:

Щомісячно, відповідно до графіку погашення Кредиту і сплати Процентів та розрахунок вартості сукупних послуг;

Ануїтетні платежі - регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення Кредиту, а саме суми Кредиту і процентів, які розраховуються таким чином, що в кінці строку Договору за умови виконання Позичальником заборгованість повністю погашається. Сума щомісячного ануїтетного платежу розраховується згідно формули наведеної в п. 7.6. цього договору.

Також, пунктом 1.3 Договору № 18-08/1 були внесені зміни до Кредитного договору № 18-08, а самек: замінено Розділи 7 та 8 Кредитного договору Розділом 7 в наступній редакції:

7.1.За користування Кредитом Позичальник сплачує Банку Проценти у розмірі, зазначеному в п.1.1. цього Договору або у розмірі, який змінений у відповідності до вимог цього Договору.

Період погашення з 21 по 28 число кожного місяця: згідно Додатку 1 до цього договору про внесення змін (Графік повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг) - надалі Графік, який є невід`ємною частиною.

Того ж дня, 19 березня 2009 року було підписано Графік погашення кредиту і сплати Процентів та розрахунок вартості сукупних послуг додаток № 1 до Договору про внесення змін № 18-08/1 від 19 березня 2009 року, який є невід`ємною частиною Договору про внесення змін № 18-08/1 від 19 березня 2009 року. У зазначеному Додатку 1 зазначений графік погашення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг.

Відповідно до графіку погашення і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (Додаток № 1 до Договору про внесення змін № 18-08/1) громадянин ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити всього 308 974,35 доларів США, із них 184 864,34 доларів США - проценти, 114 000 доларів США - сума кредиту.

Отже, надаючи оцінку Договору про внесення змін № 18-01/1 до Кредитного договору 18-08 від 14 лютого 2008 року вбачається, що фактично змінилися умови зобов`язання, а також змінилася сума самого зобов`язання, що в свою чергу збільшило обсяг відповідальності поручителя.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач ОСОБА_1 , яка являється поручителем за Кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року була обізнана про існування Договору про внесення змін № 18-08/1. Відповідачами не спростовано доводи позивача про те, що вона не підписувала Договір про внесення змін та що такий Договір їй було вручено.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України (в редакції чинній на момент укладання Договору про внесення змін до кредитного договору № 18-08) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші право чини.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Частинами 1, 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено, яке її право чи інтерес порушене відповідачами, оспорюється чи не визнається.

Районний суд не врахував, що уклавши Договір про внесення змін до Кредитного Договору № 18-08 від 19 березня 2009 року сторонами не було дотримано вимог закону щодо повідрмолення Поручителя про істотні зміни зобов`язання та не був укладений новий договір поруки або додаткова угода до договору поруки від 14 лютого 2008 року.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 26 травня 2020 року під час розгляду справи № 910/13109/18 зазначила, що вирішуючи спору про визнання поруки припиненої слід враховувати, що умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання з поручителем в належній формі.

Крім того, згідно позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 19 червня 2018 року під час розгляду справи № 910/7389/17 зазначено, що порука припиняється за наявності двох умов:

внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання;

ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

При цьому зазначено, що під зміною основного зобов`язання слід розуміти підвищення процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Суд першої інстанції під час вирішення спору вищевикладених позицій не врахував та помилково вважав, що ОСОБА_1 підписавши договір поруки була проінформована на наявність його умов та могла передбачати настання наслідків за вказаним правочином.

Крім того, районним судом зазначено, що ОСОБА_1 під час звернення до суду з позовом про припинення договору поруки не довела суду, які її права порушено, оскільки однією з підстав задоволення спору є наявність спору. Суд вважав, що ОСОБА_1 мала б захищати свій інтерес під час розгляду спору про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року, а не ініціювати окрему судову справу. Суд враховував ту осбатвину, що на даний час судового провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в повадженні суду не перебуває.

Колегія суддів не може погодитися з такою позицією суду першої інстанції з слідуючих підстав.

Національним та міжнародним законодавством гарантовано доступ до правосуддя.

В абзаці сьомому підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної чатсини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 зроблено висновок про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охополює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Наявність судового рішення з підстав та предмета, відмінних від спірних, не позбавляє особу права ініціювати в іншому процесі питання про визнання поруки припиненою, хоча і в тих самих правовідносинах, щодо яких було ухвалено попереднє судове рішення.

У постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року під час розгляду справи № 372/3/16-ц, від 17 липня 2019 року під час розгляду справи № 757/306/17-ц, а також правовому висновку Великої палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року, викладеному під час розгляду справи № 202/4494/16-ц зазначено, що наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості з позичальника і поручителя не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо припинення поруки, якщо в судових рішеннях про стягнення заборгованості питання щодо припинення поруки не вирішувалося.

Отже, наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором чи його відсутність не позбавляє поручителя можливості звернутися до суду за захистом свого права з підстав, передбачених статтею 16 ЦК України. Таке звернення до суду необхідно розуміти як вжиття поручителем додаткових засобів захисту своїх порушених прав з боку інших осіб.

З вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглядаючи спір, не в повній мірі врахував всі обставини справи та те, що внесенням змін до кредитного договору, без узгодження з позивачем (поручителем) фактично було змінено умови договору, а тому відповідачі порушили її права як поручитиля щодо узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання у належній формі, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Зважаючи на викладене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що рішення суду підлягає до скасування з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки зміни до кредитного договору було внесено 19 березня 2009 року та того ж дня було підписано новий Графік погашення кредиту і сплати Процентів та розрахунок вартості сукупних послуг додаток № 1 до Договору про внесення змін № 18-08/1 від 19 березня 2009 року, який є невід`ємною частиною Договору про внесення змін № 18-08/1 від 19 березня 2009 року, тому договір поруки слід визнати припиненим саме з 19 березня 2009 року.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Під час подачі позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією № 34690374-1 від 04 січня 2021 року (а.с. 21), а при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1 488 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією б/н від 03 січня 2022 року (а.с. 184), а всього за розгляд справи було сплачено 2 329 грн. 40 коп. судового збору, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частках по 1 164 грн. 70 коп. судового збору з кожного у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», як правонаступника Акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати припиненим з 19 березня 2009 року договір поруки № 18/08-п.1 від 14 лютого 2008 року, який був укладений між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк, в особі директора Черкаської філії ВАТ ВТБ Банк Співака Романа Романа Андрійовича, діючого на підставі довіреності № 4736 від 16 серпня 2007 року та громадянкою ОСОБА_1 (Поручитель) та громадянином ОСОБА_2 (Позичальник).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 164 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 164 грн. 70 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 04 травня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков