Справа № 301/1106/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Марковича І.І. при секретарі Світлик О.Ю., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: орган опіки і піклування Зарічанської сільської ради про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 третя особа: орган опіки і піклування Зарічанської сільської ради про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 20 квітня 2009 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 , який зареєстрували у виконкомі Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, і прожив з нею до початку 2020 року. Від шлюбу ми мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після анексії Російською Федерацією Криму, сторони як переселенці переїхали до м. Вінниця, де у 2018 році позивач купив квартиру, у якій всі і проживали.

Протягом останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року, справа №127/1324/20, шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу дочка, ОСОБА_4 , залишилася проживати разом з позивачем, що підтверджується заявою відповідачки, та довідкою про реєстрацію місця проживання дочки, а відповідачка переїхала жити до своїх батьків у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконкому Лука-Мелешківської сільської ради №288 від 16.03.2022 року.

15 лютого 2021 року відповідачка знову вийшла заміж, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 15 лютого 2021 року, тобто вона займалася не вихованням дитини, а влаштуванням особистого життя.

Позивач запропонував відповідачці в добровільному порядку визначити місце проживання дочки шляхом укладення договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, однак вона відмовилася.

Вважає її відмову безпідставною з наступних причин.

Позивач має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре ставиться до дочки. Відповідачка ніде не працює, не має самостійного доходу і майже не займається вихованням дочки, вона переїхала проживати в інший населений пункт. До того ж теперішній чоловік відповідача негативно ставиться до дочки.

Після оголошення військового стану та ведення бойових дій у м. Вінниця позивач з дочкою змушені були виїхати з дому і наразі, як переселенці проживають в с. Заріччя, Хустського району Закарпатської області.

Вважає, що проживаючи в місті Вінниця дочка буде мати більше можливостей для фізичного та духовного розвитку ніж у селі, в зв`язку з чим просить визначити місце проживання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Севастополь і жителя м. Вінниця, Вінницької області, з батьком ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його участі. (а.с. 33)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила справу розглядати без її участі.

Представник третьої особи органу опіки і піклування Зарічанської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника Зарічанської сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 20 квітня 2009 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 , який зареєстрували у виконкомі Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області ( а.с. 17), і прожив з нею до початку 2020 року. Від шлюбу ми мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). Після анексії Російською Федерацією Криму, сторони як переселенці переїхали до м. Вінниця, де у 2018 році позивач купив квартиру, у якій всі і проживали (а.с.15).

Протягом останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року, справа №127/1324/20, шлюб було розірвано (а.с. 5-6).

Після розірвання шлюбу дочка, ОСОБА_4 , залишилася проживати разом з позивачем, що підтверджується заявою відповідачки (а.с.19), та довідкою про реєстрацію місця проживання дочки, а відповідачка переїхала жити до своїх батьків у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконкому Лука-Мелешківської сільської ради №288 від 16.03.2022 року.

15 лютого 2021 року відповідачка знову вийшла заміж, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 15 лютого 2021 року, тобто вона займалася не вихованням дитини, а влаштуванням особистого життя.

Позивач запропонував відповідачці в добровільному порядку визначити місце проживання дочки шляхом укладення договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, однак вона відмовилася.

Позивач має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре ставиться до дочки.

Відповідачка ніде не працює, не має самостійного доходу і майже не займається вихованням дочки, вона переїхала проживати в інший населений пункт. Після оголошення військового стану та ведення бойових дій у м. Вінниця позивач з дочкою змушені були виїхати з дому і наразі, як переселенці проживають в с. Заріччя, Хустського району Закарпатської області.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як слідує зі змісту ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Матеріали справи вказують на відсутність укладеного між сторонами, які проживають окремо, договору про визначення місця проживання їх спільної малолітньої дитини.

При вирішенні питань, що торкаються дітей, згідно ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. При вирішенні такого спору суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Отже, з урахуванням пріоритетності прав та інтересів дитини, а не стосунків батьків, виконання сторонами своїх батьківських обов`язків, віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, можливості батьків щодо створення найліпших умов для виховання, суд, за встановлених обставин, вважає, що саме батько малолітньої дитини створює належні умови для її повноцінного виховання та розвитку, дбає про дитину в належний спосіб.

Крім цього, при вирішенні зазначеної вимоги позивача, суд враховує позицію відповідача, яка визнала і погодилася із заявленими позивачкою позовними вимогами.

Таким чином, враховуючи інтереси дитини, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, взаємну прихильність батька та дитини, те, що батько створює належні умови для її повноцінного розвитку та виховання, має для цього можливості, тому, виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини, суд вважає за доцільне визначити місцем проживання останньої, місце проживання її батька позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11,12, 13, 76-80, 81, 83, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 29 ЦК України, ст.141,161 СК України суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Севастополь і жительки м. Вінниця, Вінницької області, разом з батьком - ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя : І. І. Маркович