Справа № 146/365/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2022 р. смт. Томашпіль Вінницької області

Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області Пилипчук О.В., розглянувши заяву

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут»

боржник: ОСОБА_1

вимоги заявника: про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, згідно якого просить видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , заборгованості за послугу з постачання природного газу та судового збору.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Отже, наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника, на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ.

Приписами частини 3 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначене, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Із змісту наведеної норми слідує, що суть наказаного провадження полягає в тому, що вимоги заявника мають бути безспірними, обґрунтованими та відповідати положенням цивільного процесуального законодавства в частині вимог до заяви про видачу судового наказу.

В силу своєї специфіки наказне провадження передбачає спрощене, швидке вирішення питання, із яким звернувся до суду заявник, що, втім, врівноважується вимогами до форми і порядку такого звернення. Саме дотримання формалізованої процедури звернення особи з заявою про видачу судового наказу уможливлює вирішення в наказному провадженні відповідної заяви по суті. Специфіка наказного провадження в межах цивільного процесуального закону, який, власне, передбачає сукупність обов`язкових формалізованих процедур, що забезпечують законний розгляд цивільних справ, відображена у Розділі II Цивільного процесуального кодексу України.

Положеннями статті 161 Цивільного процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути виданий судовий наказ. Відповідно до положення вказаної норми права, зокрема пункту 3 частини 1, судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У частині 2 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України визначаються відомості, зазначення яких є обов`язковими під час складання заяви про видачу судового наказу, як то, зокрема, місце проживання боржника, вимоги і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтується його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються, у тому числі копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (пункти 3 та 4 частини 3 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України).

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 своєї Постанови від 23 грудня 2011 року N 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Вирішуючи питання відносно можливості видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 35200 гривень 73 копійки та судового збору в сумі 248 гривень 10 копійок, суддя виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту заяви в обґрунтування своїх вимог стягувач вказує, що ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 , однак у Вінницькій області на момент звернення стягувача з заявою не існує Томашпільського району та не існує с.Вапнярка.

Крім того, до заяви додано роздруківку «Фінансовий стан», з якої видно, що площа місця проживання боржника становить 38.2, обсяг споживання за 02.2022 рік становить 4432,11.

Відповідно до приписів частини 2 статті 167 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За правилами пунктів 1 та 8 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу та якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в поданій заяві не міститься зазначення місця проживання боржника, а отже заява подана з порушенням вимог статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, що відповідно до пунктів 1 та 8 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Згідно з частиною 1 статті 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II "Наказне провадження" Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Відповідно до часини 2 статті 164 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 14 від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", статтями 2, 3, 4, 13, частиною 3 статті 19, статтею 81, частиною 1 статті 83, статтею 95, частинами 1 та 2 статті 160, статтями 163, 165, 167, 171, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут», боржник: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання природного газу та судового збору.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених ч.1 ст. 165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: О. В. Пилипчук