С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/892/22
В справі 760/1899/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

15 лютого 2022 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Браніцького О.М.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору довічного утримання, визнання права власності, витребування майна, третя особа -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна.

ІІ. Описова частина

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 та про витребування вказаного об`єкту нерухомого майна у Відповідачки.

В лютому 2015 року Позивач уточнив вимоги, доповнивши їх вимогою про визнання недійсним Договору довічного утримання (догляду) від 17.11.2014, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Обгрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 . Згодом йому стало відомо, що 17 листопада 2014 року ним було укладено договір довічного утримання з ОСОБА_2 , за умовами якої він передав у власність Відповідачки квартиру АДРЕСА_1 , а остання зобов`язалася довічно утримувати його у вигляді щомісячної сплати суми в розмірі 2000 гривень, усіх видів догляду - забезпечення харчуванням, одягом, лікарськими засобами та медикаментами, поховання у випадку смерті.

Проте, як зазначав Позивач, останнім часом його батько ОСОБА_3 вів асоціальний та маргінальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями, внаслідок чого не усвідомлював значення своїх дій та керувати ними.

Відтак, і оспорюваний правочин - Договір довічного утримання від 17.11.2014, як вважає Позивач, був укладений померлим у стані, коли той не усвідомлював своїх дій, а тому не відповідає його волевиявленню.

Зазначене свідчить, на думку Позивача, про те, що Договір має бути визнаний недійсним.

Крім того, враховуючи, що Позивач, як він вказує, є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , просить визнати за ним право власності на спірну квартиру, витребувавши її від Відповідачки.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І. від 05.02.2015 у справі було відкрите провадження.

02 червня 2015 року Позивач подав заяву про зміну підстави позову, наполягаючи на задоволенні вимог про визнання Договору недійсним з тих підстав, що померлий ОСОБА_3 його не підписував, тобто в Договорі відсутній його підпис.

На підставі ухвали суду від 04.04.2017 в справі проведено судово-почеркознавчу експертизу, згідно з висновком якої рукописні записи « ОСОБА_3 » та підписи у Договорі довічного утримання від 17.11.2014 та у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Е.А. виконані ОСОБА_3 у незвичайному психофізіологічному стані, обумовленому підсиленням збуджувальних процесів, причиною якого є алкогольне сп`яніння.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 15.08.2018 №1685 в порядку повторного автоматизованого розподілу справи її передано в провадження судді Коробенка С.В.

20 серпня 2018 року Позивачем подано заяву про зміну підстави позову, згідно з якою Позивач повернувся до такої підстави для визнання оспорюваного договору недійсним, як перебування ОСОБА_3 в момент укладення договору у стані хронічної алкогольної інтоксикації, внаслідок якої він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Зазначив, що про перебування померлого ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння в момент підписання договору свідчить проведена у справі судово-почеркознавча експертиза. Крім того, на замовлення Позивача була проведена судово-медична експертиза, згідно з висновком якої від 26.06.2018 №46 ОСОБА_3 знаходився в стані хронічної алкогольної інтоксикації. Представник Позивача також звернув увагу суду на стан помешкання квартири, в якому було виявлено труп ОСОБА_3 , що свідчить про те, що ніякого догляду за ним Відповідачка не здійснювала, квартира була захаращена сміттям та перебувала у жахливому стані.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, наполягаючи на тому, що під час укладення договору померлий ОСОБА_3 не перебував у стані сп`яніння, нотаріус під час посвідчення договору в цьому пересвідчилась. В останнє судове засідання ані Відповідачка, ані її представник у судове засідання не з`явилися, від представника надійшло клопотання про оголошення у справі перерви. Враховуючи тривалість перебування справи в провадженні, Суд не знайшов достатніх підстав для задоволення клопотання сторони Відповідача і вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Е.А. своїх пояснень не надала, у судове засідання не з`явилася, її неявка не перешкоджає розгляду справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

17 листопада 2014 року між ОСОБА_3 з однієї сторони (Відчужувачем) та ОСОБА_2 (Набувачем) укладено Договір довічного утримання (догляду), який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А.

Згідно з вказаним Договором ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого Відповідачка зобов`язалася забезпечувати ОСОБА_3 утримання та догляд довічно. (Том 1, а.с. 10-11)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (Том 1, а.с. 8), а відтак, є спадкоємцем першої черги за законом.

В якості підстави для визнання недійсним Договору довічного утримання від 17.11.2014 Позивачем заявлена та обставина, що померлий, який в момент укладення договору перебував у стані алкогольного сп`яніння, і на той час його стан в цілому мав ознаки хронічної алкогольної інтоксикації, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як роз`яснено в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2011 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року N 6-9цс12, ухваленої у порядку перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року, виходячи з вимог норми ч. 1 ст. 225 ЦК України, висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях.

Натомість, жодною з сторін у справі не було заявлено клопотання про призначення у справі судово-психіатричної експертизи.

Дійсно, в справі наявний Висновок судово-почеркознавчої експертизи №7704/7705/17-32 від 28.08.2017, відповідно до якого виконані ОСОБА_3 записи та підписи в оспорюваному Договорі свідчать про те, що він перебував у незвичайному психофізіологічному стані, обумовленому підсиленням збуджувальних процесів, причиною якого є алкогольне сп`яніння. (Том 2, а.с.51-59).

Крім того, Позивачем надано суду Висновок судово-медичної експертизи №46 від 26.06.2018, згідно з яким обстеження трупа ОСОБА_3 дозволяє стверджувати, що зміни у його внутрішніх органах свідчать про наявність хронічної алкогольної інтоксикації, в якій він перебував і 17 листопада 2014 року.

Разом з тим жоден із зазначених експертних висновків не дає суду підстав для висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_3 в момент укладення оспорюваного договору розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Жоден з допитаних судом свідків ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) не були присутні під час посвідчення оспорюваного договору, а крім того - взагалі не бачили ОСОБА_3 в день його укладення або напередодні.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

В силу статті 81 ЦПК України саме на сторін покладається обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч своєму обов`язку довести обгрунтованість своєї позиції Позивачем не надано суду достатніх належних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 станом на день укладення оспорюваного договору не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відтак, підстав у задоволенні вимоги про визнання недійсним Договору довічного утримання від 17.11.2014 немає.

Враховуючи, що інші позовні вимоги є похідними від першої, підстав для їх задоволення також немає.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 203, 215, 225 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішив:

1.У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Третя особа: Коновалова Есталіна Анатоліївна,приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: