СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/809/21
Провадження №2-др/547/2/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

Головуючої судді Самойленко Л.М.,

За участі секретаря судового засідання Вареник К.А.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката між сторонами у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2022 року у цій справі задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 із зазначеної квартири. Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та розпорядження своїм майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 із зазначеної квартири.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 із зазначеної квартири - залишено без задоволення.

Посилаючись на вимоги цивільного процесуального законодавства та докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на отримання професійної правничої допомоги, просить суд розподілити судові витрати у розмірі 7000,00 грн між сторонами.

У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду заяви про розподіл судових витрат були повідомлені належним чином.

Телефонограмою від 03.05.2022 відповідач ОСОБА_1 просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином процесуальний закон надає суду право вирішити питання про розподіл судових витрат у разі відмови в задоволенні позовних вимог у справі на протязі п`ятнадцяти днів за результатами дослідження письмових доказів, наданих відповідачем, які свідчать про понесення відповідачем у справі відповідних витрат.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як зазначено у заяві ОСОБА_1 , що під час подачі відзиву у справі № 547/809/21 ним було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом справи складає 7000,00 грн. та просив покласти ці витрати на позивачів.

Визначаючись із розподілом витрат на правничу допомогу, суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 скористався допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правової (правничої) допомоги від 04 жовтня 2022 року б/н, акт приймання передачі наданих послуг від 18.04.2022.

Згідно квитанції № P24AC9975 від 18.04.2022 ОСОБА_1 сплачено на користь ОСОБА_4 кошти за надання правової допомоги у справі № 547/809/21 у сумі 7025,29 грн. (а.с.6).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обгрунтованою.

Суд враховує, що заявлені витрати пов`язані з розглядом цієї справи, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, докази про їх неспівмірність відсутні, а тому суд вважає за можливе розподілити їх між сторонами.

Зважаючи на те, що рішенням Семенівського районного суду Полтавської області задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 із зазначеної квартири, тому дані витрати не підлягають стягненню з позивачки ОСОБА_2 . Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 із зазначеної квартири - залишено без задоволення.

Отже враховуючи, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено, суд вважає за можливе стягнути з позивачки ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до позовних вимог, що становитиме 3500,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.137, 270, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 547/809/21 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Решту витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 залишити за ОСОБА_1 .

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії додаткового рішення суду.

Суддя Л.М.Самойленко