Справа № 308/5149/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Відділ поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про видачу обмежувального припису, зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Відділ поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Відповідно до Глави 13 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України. Загальні правила цієї статті застосовуються і до заяв, поданих в порядку окремого провадження, зокрема, заяв про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що заява подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, внаслідок чого підлягає залишенню без руху на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вказані вимоги корелюють з приписами п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, відповідно до яких у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Зі змісту прохальної частини заяви ОСОБА_1 , просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , встановивши наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього терміном на 6 (шість) місяців наступні обов`язки:

заборонити перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; обмежити спілкування з постраждалими сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ( АДРЕСА_1 ) роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Зі змісту заяви вбачається, що відповідач тривалий час систематично застосовував фізичне та психологічне насильство до заявника та спільних дітей. Під час спільного проживання, ОСОБА_2 , влаштовував скандали та сварки, з використанням нецензурної лексики, побиттям дружини та дітей, погрозами застосування фізичної розправи та заподіяння тілесних ушкоджень заявниці та їх спільним дітям . ОСОБА_2 , постійно зловживає алкогольними напоями та наркотичними і в нетверезому стані поводив себе ще більш агресивно по відношенню до членів своєї сім.

Також в заяві вказано на те, що спілкування ОСОБА_2 з дітьми зазвичай відбувається в некоректній недопустимій формі, а саме: ним допускалось знущання над старшим моїм сином, з висловлюванням в його бік погроз про заподіяння йому тілесних ушкоджень з використанням нецензурної лексики, траплялись випадки застосування фізичного насильства; щодо інших дітей допускались висловлювання з використанням нецензурної лексики і погроз застосування фізичного насильства та погроз фізичною розправою, неодноразово наносились побої. По відношенню до середнього сина ОСОБА_4 Відповідач систематично застосовував фізичне насильство, а також допускав висловлювання в його бік, які містили заклики до дитини здійснити суїцид.

На підтвердження наведеному додано протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння від 22.02.2022, протоколу про адміністративне правопорушення (від 22.02.2022) за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та постанови суду за результатами розгляду такого, відносно ОСОБА_2 , інших доказів не надано.

При цьому, до заяви про видачу обмежувального припису, не міститься доказів щодо неодноразових звернень заявника до ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, про які зазначається в самій заяві. Матеріали заяви не містять відомостей щодо притягнення ОСОБА_5 , до адміністративної відповідальності неодноразово чи кримінальної відповідальності за вчинені ним дії. Окрім того, відсутні відомості щодо наявного відкритого кримінального провадження відносно нього, про яке зазначається в самій заяві.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Процесуальним законодавством, чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

Слід вказати на те, що в разі задоволення заяви в даній категорії справ, суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців (ч. 2ст. 350-6 ЦПК України).

ВС у постанові від 26 лютого 2020 року справа № 154/1692/19 вказав на те, що суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису, заявник обґрунтувала заявлені вимоги тим, що ОСОБА_2 під час спільного проживання щодо неї та дітей систематичне фізичне та психологічне насильство.

Слід зазначити, що заявником, згідно заяви є ОСОБА_1 .. Згідно наявного в матеріалах справи протоколу, та постанови суду, саме відносно неї ОСОБА_2 , вчинено домашнє насильство.

Разом із тим, як вказує заявник зазначає, що спільне життя у них із ОСОБА_2 , не склалося. Відомостей про те, чи на час звернення заявник та кривдник проживають разом суду не надано.

При цьому в заяві не вказано, які саме дії, та в чому полягає домашнє насильство кривдника по відношенню до заявника за час їх проживання окремо, та з якого часу разом вони не проживають з матеріалів справи встановити не надається можливим.

У заяві про видачу обмежувального припису вказано, що домашнє насильство вчиняється кривдником і по відношенню їх спільних до дітей. Однак із наявних у додатку до заяви копій свідоцтв про народження дітей ОСОБА_3 його батьком є ОСОБА_6 , а батьком ОСОБА_1 ОСОБА_7 .

При цьому необхідно зауважити, що до заяви про видачу обмежувального припису не додано підтвердження того, що діти проживають разом із ОСОБА_1 ..

Відповідно до статті 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права заявника на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Таким чином, заявнику/ представнику необхідно надати суду докази, на підтвердження обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, так як відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

На підставі ст. 185 ч. 1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 311 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Відділ поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області -залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош