Провадження № 2/734/34/22 Справа № 734/1232/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 лютого 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Бараненко С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Колоколуши Н.В.

представника позивача

відповідача та представника відповідача

третьої особи та представника третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області, в особі голови органу опіки та піклування Кучми Володимира, звернувсь до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який має трьох дітей: неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З 2018 року діти проживають разом з мамою ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , і перебувають на її повному утриманні. Мама з батькомрозлучені згідно рішення Козелецького районного суду Чернігівської області, справа № 734/2909/18 від 03.12.2018 року.

Батько дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , не відвідує дітей, не телефонує, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги, не бере участі у їх вихованні, фізичному, духовному та моральному розвитку, тобто самоусувається від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зважаючи на ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а також від сплати аліментів, відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не бере жодної участі у їх вихованні та утриманні, позивач вважає, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав.

Представник позивача Органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області у судове засідання не з`явивсь, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що допомоги від відповідача ніякої не було. Одяг приносив від людей поношений, не придатний для використання.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Бриль Ольга Михайлівна позов підтримала та пояснила, що відповідач не приймав участі у виханні та утриманні дітей. Вже після того, як подали позов, він сплатив всього 700 грн. аліментів.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову та допитаний в якості свідка дав показання, що він не достатньо спілкувався з дітьми, але спричинено поведінкою матері дітей, йому не байдуже доля його дітей, але він відокремлений від спілкування з ними бувшою дружиною. Він з дітьми спілкувався по телефону, своїх дітей він любить. Заборгованість по аліментах він збирається погашати по можливості.

Представник відповідача - адвокат Гуц Наталія Миколаївна просила відмовити в задоволенні позову, оскільки зі сторони позивача не надано достатніх доказів в підтвердження заявлених позовних вимог. У відзиві наведені всі обґрунтування щодо позову.

Заслухавши сторони та представників сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні дала показання, що відповідач є її батьком, а ОСОБА_2 матір`ю. Вона зі сторони батька не відчувала батьківської любові, час разом не проводили, постійно дома не було, випивав, ображав. Якщо батько і телефонує то в нетверезому стані, це чутно по голосу. Коли вона була менша, то батько її бив і в куток ставив вночі, коли перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також ображав. Одяг приносив старий, його не можна було носити. Батько не виконував своїх батьківських обов`язків, він для неї тільки як біологічний батько.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дав показання, що відповідач та його бувша дружина його сусіди. Його багато разів звала дружина відповідача, коли вони проживали разом, щоб заспокоїв. Відповідач доньку ОСОБА_3 ставив в куток вночі. Часто був п`яний, коли випивав, то це все і відбувалося. По господарству відповідач нічого не робив.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала показання, що відповідача вона знає, та-як він працював разом з її сином. Відповідач добре відносився до дітей, але мати дітей налаштувала їх проти батька.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала показання, що з відповідачем вони разом проживають. Він дітям гостинці привозив, рахунок поповнював дітям. Діти стали гірше спілкуватись з батьком, так-як напевне мати дітей так зробила.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відомостями виконкому Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2018 року справа № 734/2909/18, провадження суду № 2/734/1110/18, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , - розірвано.

Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кіптівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дітей: неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено наступне. Розглянувши питання із захисту прав і законних інтересів неповнолітніх дітей та про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , керуючись ст. 19, 164 Сімейного кодексу України, виконавчий комітет як орган опіки та піклування Кіптівської сільської ради, з метою соціального захисту дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як такого, що не виконує батьківські обов`язки щодо утримання та виховання дітей.

Неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживають з мамою за адресою АДРЕСА_2 , перебувають на її повному утриманні і вихованні.

ОСОБА_1 ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме не відвідує дітей, не телефонує, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги, не бере участі у їх вихованні, фізичному, духовному та моральному розвитку, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має онкологічне захворювання, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого Чернігівської ОДЛ від 05.10.2021 року.

Аліменти згідно судового наказу Козелецького районного суду Чернігівської області від 31.08.2018 року, справа № 734/3030/18, відповідач не сплачує, що підтверджується копією довідки Козелецького районного відділу державної виконавчої служби № 9372 від 12.03.2021 року про не отримання аліментів, відповідно до якої згідно матеріалів виконавчого провадження, ОСОБА_2 , яка проживає АДРЕСА_2 , у період з 01.09.2020 року, згідно виконавчого листа №734/3030/18 від 31.08.2018 року виданого Козелецьким районним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , 2005 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження та ОСОБА_5 , 2010 року народження, в розмірі 1/2 частки заробітку доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 27.08.2018 року.

Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дітей, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний, духовний розвиток дітей, не сприяє у забезпеченню доньці необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також прояву з його боку батьківської турботи, поведінка позивача направлена на вдавання піклування про дітей, а не належного забезпечення рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачем та дітьми фактично відсутній, відповідач не виявляє до своїх дітей батьківського піклування, долею дітей не цікавиться.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню дітей, не забезпечує законних прав дітям на нормальні умови життя, також жодним чином не приймає участі в утриманні дітей, не цікавиться їх життям та не приймає участь у їх вихованні.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком дітей, своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психічний стан дітей до моменту зміни ним свого ставлення та поновлення у встановленому порядку батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 908 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення в повному обсязі виготовлено 28 лютого 2022 року.

Головуючий суддя С.М. Бараненко