Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2791/21

Номер провадження: 2/511/158/22

26 квітня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

секретаря судового засідання - Захарової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області через систему "Електронний суд" надійшла вищевказана позовна заява.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.06.2021 року ним було передано у власність ОСОБА_2 2650 доларів США, про що свідчить письмова розписка від 22.06.2021 року. Відповідно до тексту розписки відповідач зобов`язався повернути вказані кошти позивачу до 15.07.2021 року у повному обсязі. Однак станом на день подання позовної заяви до суду відповідач не повернув борг в повному обсязі, чим порушив виконання свого зобов`язання. Відповідачем було повернуто частину коштів згідно розписки, а саме: 09.08.2021 року перераховано позивачу на картку "BANK AVAL" 4200 грн., що еквівалентно 150 доларам США за курсом 27,5 за один долар США; 14.08.2021 року перераховано позивачу на картку "BANK AVAL" 13500 грн., що еквівалентно 500 доларам США за курсом 27,0 за один долар США; 13.10.2021 року перераховано позивачу на картку "BANK AVAL" 13500 грн., що еквівалентно 500 доларам США за курсом 27,0 за один долар США;

Таким чином, несплачена сума за договором позики становить 1500 доларів США, що на день подання позовної заяви до суду становить 40860,00 грн. (курс 1 долара США станом на 21.12.2021 року складає 27,24 грн.)

У зв`язку з викладеним, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму боргу, що становить 40860,00 грн.

Ухвалою суду від 31.01.2022 року провадження по справі відкрито, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.03.2022 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. З вказаної заяви вбачається, що 09.02.2022 року відповідачем було повернуту позивачу частину коштів, згідно розписки, а саме: 09.02.2022 року позивачу було перераховано на картку "BANK AVAL" 14500 грн., що еквівалентно 500 доларів США за курсом 29,00 за один долар США. Таким чином несплачена сума за договором позики, станом на 23.03.2022 року становить 1000 доларів США, що станом на 23.03.2022 року складає 33000,00 (1 долар США 33,00 грн.)

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на його користь борг в сумі 33000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги до нього на суму 1000 доларів США, що станом на 23.03.2022 року складає 33000,00 грн., визнав у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що зменшені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 22.06.2021 року позивачем ОСОБА_1 було передано у власність ОСОБА_2 2650 доларів США, про що свідчить письмова розписка від 22.06.2021 року. Відповідно до тексту розписки відповідач зобов`язався повернути вказані кошти позивачу до 15.07.2021 року у повному обсязі.

Встановлено, що в зазначеній в розписці термін відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув позивачу отримані грошові кошти.

В подальшому, відповідачем було частково погашена заборгованість, а саме: 09.08.2021 року перераховано позивачу на картку "BANK AVAL" 4200 грн., що еквівалентно 150 доларам США за курсом 27,5 за один долар США; 14.08.2021 року перераховано позивачу на картку "BANK AVAL" 13500 грн., що еквівалентно 500 доларам США за курсом 27,0 за один долар США; 13.10.2021 року перераховано позивачу на картку "BANK AVAL" 13500 грн., що еквівалентно 500 доларам США за курсом 27,0 за один долар США;

Під час розгляду справи в суді, а саме 09.02.2022 року відповідачем було повернуту позивачу частину коштів, згідно розписки, перераховано на картку "BANK AVAL" 14500 грн., що еквівалентно 500 доларів США за курсом 29,00 за один долар США. Таким чином несплачена сума за договором позики, станом на 23.03.2022 року становить 1000 доларів США, що станом на 23.03.2022 року складає 33000,00 (1 долар США 33,00 грн.)

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у його Постанові від 13.12.2017 р. у справі N 309/3458/14-ц.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) гроші або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду та якості. Договір позики визнається укладеним з моменту передачі грошей або речей, та є договором позики.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання).

Отже, судом встановлено, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки, яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти позивачу до 15.07.2021 року.

Також суд враховує те, що відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву, відповідно до якої підтвердив, що дійсно винен позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 33000,00 грн. станом на 23.03.2022 року, тобто відповідач фактично визнав позовні вимоги.

Тому, враховуючи наведене, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 33000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору.

Таким чином із відповідача, у такому випадку, стягується лише 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

При цьому, у державному бюджеті залишається інші 50 відсотків судового збору, які були сплачені позивачем під час подання позову (та які відшкодовуються позивачу відповідачем).

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, зважаючи, що відповідач визнав позовні вимоги, то з нього слід стягнути судовий збір у доход держави у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав би з нього стягненню у випадку невизнання ним позову, відповідно до ставки судового збору, передбаченої ЗУ «Про судовий збір», що буде відповідати інтересам держави та не буде порушувати права сторін.

П.п.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір із позовної заяви немайнового характеру справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана, що станом на день звернення позивача до суду складає 908 грн.

Таким чином, з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір у сумі 454 грн. (50% від 908 грн.)

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 14.06.2014 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , суму боргу, що становить 33000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 14.06.2014 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (МФО 300465, АТ «Ощадбанк» квитанція про сплату № 66712 від 20.12.2021 року), що становить 454,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 14.06.2014 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 02.05.2022 року.

Суддя І. В. Бобровська