ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року

м. Черкаси

справа № 2-1573/11 провадження № 22-ц/821/520/22 категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Сіренка Ю.В., Гончар Н.І.

секретар: Любченко Т.М.

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1 ;

заінтересована особа: ОСОБА_2 ;

особа, на рішення та дії якої подається скарга: Державний виконавець Дружівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопад Світлана Іванівна

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Денисенко Ольги Вікторівни на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дружківського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопад Світлани Іванівни, заінтересовані особи: ОСОБА_2

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця Дружківського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопад С.І.

Просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Дружківського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопад С.І. та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 22.03.2018 року та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортним засобом від 22.03.21018 року в рамках виконавчого провадження № 31056711.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця повернута заявнику без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником у поданій заяві не виконано вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України щодо надання суду доказів їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У лютому 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Денисенко О.В. подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.01.2022 року скасувати та направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при підготовці та поданні до суду першої інстанції скаргу на дії та рішення державного виконавця ОСОБА_1 керувався нормами Розділу VII ЦПК України, а саме ст.ст. 447-453 ЦПК України, якими визначено порядок подання скарги.

Зазначає, що цивільно-процесуальний закон чітко визначає окремою нормою ч. 2 ст. 448 ЦПК України, що не скаржник надсилає державному виконавцю скаргу, а суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби про надання скарги не пізніше наступного дня після її надходження.

Жодною нормою Розділу VII ЦПК України не передбачено підстав та порядку повернення без розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця. Ч. 4 ст. 183 ЦПК України не передбачає можливості повернення без розгляду відповідної скарги, тому як зазначена норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог ч.1, 2 цієї статті.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Денисенко О.В. підлягає до часткового задоволення, з слідуючих підстав.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Повертаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції виходив із того, що вказану скаргу на дії державного виконавця подано без додержання вимог ч.2 ст.183 ЦПК України в частині надання суду доказів про надсилання (надання) такої заяви іншим учасникам справи.

З таким висновком колегія судів не погоджується.

Судом встановлено, та підтверджено доказами наявними в матеріалах справи, що на примусовому виконанні у відділі Дружівського міського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 31056711 від 03.02.2012 року про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 .

В рамках виконавчого провадження № 31056711 заступником відділу Дружівського міського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) були винесенні постанови, зокрема,

Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 22.03.2018 року;

Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортним засобом від 22.03.2018 року.

Скарга ОСОБА_4 (боржника) на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця подана на стадії виконання судового рішення, а саме в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Відповідно до положень абз. 2 частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, у порушення вищевказаних вимог процесуального законодавства, не звернув увагу на те, що вимоги частини другої статті 183 Розділу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

Такий висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 27 січня 2021 року в справі № 569/13154/20.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ.

Крім того, виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на доступ до суду.

Інші доводи апеляційної скарги щодо передачі справи за скаргою ОСОБА_1 до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі апеляційний суд відхиляє, на підставі ч.1 ст.379 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про необґрунтованості постановленої судом ухвали, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Денисенко Ольги Вікторівни задовольнити частково.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дружківського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопад Світлани Іванівни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст виготовлено 04 травня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар