ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/400/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

секретаря Іванюти О.М.,

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/12875/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Купенка Максима Сергійовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року в справі №607/12875/21 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Купенко Максим Сергійович, до ТзОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група", третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору -ТзОВ "ФК"Кредит-Капітал" про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Купенко М.С., звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі - ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», Товариство), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») про стягнення 45 304,31 грн., з яких: 39 201 грн. - безпідставно отримані грошові кошти, 4277,97 грн. - інфляційні втрати за період з 16 серпня 2019 року по 13 липня 2021 року, 1825,34 грн. - три проценти річних за період з 16 серпня 2019 року по 13 липня 2021 року.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що 02 липня 2019 року між нею та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» укладено договір про надання фінансового кредитну за №/343895 на суму 5000 грн. на споживчі потреби на строк 30 днів на період з 02 липня 2019 року по 31 липня 2019 року включно, зі сплатою відсотків у розмірі 1,9% в день на суму позики (693,5% річних). Вказаний кредитний договір складає із неві`єдних частин, а саме: Публічної пропозиції (форети) ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», Індивідуальної частини договору та Додатку №1 до договору (графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту).

Пунктом 1 Додатку №1 до договору передбачено загальний розмір (сукупну вартість) кредиту, яка складає 7850 грн., з яких: 5000 грн. - сума кредиту та 2850 грн. - нараховані проценти.

Пунктом 4.3. Індивідуальної частини договору передбачено, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку до даного Договору, Клієнт зобов`язаний виплатити Товариству пеню в розмірі 5 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього Договору, починаючи з першого дня прострочення. При цьому пеня нараховується до дня повного погашення заборгованості за Договором включно, але в будь-якому випадку не більше 100 календарних днів.

Однак, у Додатку №1 до договору відсутні дані про погодження сторонами умов відповідальності за невиконання або неналежне виконнаня умов договору, зокрема пені у розмірі 1825% річних у разі прострочення виконання зобов`язань за договором. Вважає, що вказаний договір є неукладеним, оскільки сторони не досягнули згоди щодо всіх істотних умов договору. Відтак, відсутній принцип правової визначеності при трактуванні п. 4.3 Договору та п. 1 Додатку за №1 до договору, які мають різні формулювання щодо пені. У відповідача відсутні підтвердження, що саме цю Публічну пропозицію (оферту) розуміла позивач та ознайомилася і погодилася з нею, підписуючи Індивідуальну частину договору, а також те, що вказана оферта містила умови щодо сплати неустойки (пені) у зазначеному розмірі та порядку нарахування.

Роздруківка Публічної пропозиції (оферти) із сайту відповідача належним доказом бути не може, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони, яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За вказаних обставин та без надання підтверджень про надання їй для ознайомлення конкретної Публічної пропозиції (оферти), відсутність у Додатку за №1 до договору чіткої домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення фінансового кредиту, Публічна пропозиція (оферта) не може розцінюватись як стандартна (типова) форма договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Розміщену на сайті відповідача Публічну пропозицію (оферту), з огляду на її мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, а також щодо будь-яких інших встановлених нею нових умов та правил, чи можливості використання кредитором додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вона не підписана та не визнається позичальником.

Зважаючи на те, що зазначена Публічна пропозиція (оферта), розміщена на сайті www.eurogroshi.com.ua, не визнається нею та не містять її підпису, останню не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 липня 2019 року шляхом підписання Індивідуальної частини договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору щодо відповідальності у вигляді неустойки (пені), зокрема її розміру за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, договір за №/343895 від 02 липня 2019 року є неукладеним, оскільки сторони не досягнули згоди щодо всіх істотних умов договору, а тому згідно вимог ст. 1212 ЦК України вона має повернути перераховані їй відповідачем 5000 грн., а відповідач повернути їй кошти, набуті без належних правових підстав. Вказала, що вона сплатила відповідачу 44 201 грн., зокрема 16 серпня 2019 року 9130 грн., 16 грудня 209 року 13 816 грн., 17 грудня 2019 року 7000 грн., 20 січня 2020 року 2000 грн., 21 січня 2020 року 3750 грн., 20 лютого 2020 року 5750 грн., 24 лютого 2021 року 1377 грн. та 30 квітня 2021 року 1378 грн. Вона фактично повернула відповідачу 16 серпня 2019 року 5000 грн. за рахунок платежу у розмірі 9130 грн., з яких 4130 грн. - надлишково сплачені кошти. За рахунок вказаних платежів відповідач отримав від неї без існування на те правових підстав 39 201 грн.

Крім цього, вважає, що вона відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України має право на стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 16 серпня 2019 року по 13 липня 2021 року у розмірі 4277,97 грн. та три проценти річних за період з 16 серпня 2019 року по 13 липня 2021 року у розмірі 1825,34 грн.

26 травня 2021 року відповідач відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за Договором про надання фінансового кредиту за №/343895 від 02 липня 2019 року.

Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити та стягнути з відповідача в її користь 45 304,31 грн., з яких: 39 201 грн. - безпідставно отримані грошові кошти, 4277,97 грн. - інфляційні втрати за період з 16 серпня 2019 року по 13 липня 2021 року, 1825,34 грн. - три проценти річних за період з 16 серпня 2019 року по 13 липня 2021 року.

Крім цього, просила стягнути із відповідача 6000 грн. витрат понесених на правову допомогу адвоката.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення безпідставно набутих коштів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Купенко М. С. подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати, вважаючи, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального права, та постановити нове, яким позовні вимоги задовільнити.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки, в порушення норм процесуального права, за відсутності письмових доказів ознайомлення Позивача із складовою Договору про надання фінансового кредиту № /343895 від 02.07.2019 (надалі -Кредитний договір) - Публічною пропозицією (оферта) ТОВ«КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» (надалі - Оферта), та в супереч практиці Великої Палати Верховного Суду, зробив висновок про укладеність між ОСОБА_3 та ТОВ«КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА (надалі - Відповідач) Кредитного договору та погодження істотних умов правочину.

Зазначає, що поза увагою суду залишено факт відсутності належних, достовірних письмових доказів ознайомлення Позивача із Офертою (в чинній станом на 02.07.2019 редакції), оскільки розміщена на офіційному сайті Оферта не містить її підпису, а тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.07.2019 року шляхом підписання Індивідуальної частини Договору про надання фінансового кредиту № /343895. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови.

Вказує, що роздруківка Правил із сайту Відповідача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитора), яка вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові ВСУ від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15).

Також, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначає, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим AT КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (19.11.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11.11.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Таким чином вважає, що кредитний договір є неукладеним, оскільки відсутні докази досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 липня 2019 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» (Товариство) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту за №/343895 від 02 липня 2019 року. Вказаний договір підписаний сторонами за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до положень п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.6. вказаного Договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 31 липня 2019 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 693,5 процентів річних від суми кредиту в розрахунку 1,9 процентів на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства www.eurogroshi.com.ua.

Згідно з положеннями п. 4.3 Договору, у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цьго Договору та/або в Додатку до даного Договору, Клієнт зобов`язаний виплатити Товариству пеню в розмірі 5 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього Договору, починаючи з першого дня прострочення. При цьому пеня нараховується до дня повного погашення заборгованості за Договором включно, але в будь-якому випадку не більше 100 календарних днів.

Як слідує з положень п. 6.1., 6.3. Договору, цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електрону комерцію». Всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами Договору.

Як вбачається з Додатку за №1 до Договору про надання фінансового кредиту за №/343895 від 02 липня 2019 року, укладеного ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 , останні домовились про затвердження графіку розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту: строк, на який видано кредит становить 30 днів, сума кредиту становить 5000 грн., фіксована процентна ставка за день користування становить 1,9 відсотка, сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 2850 грн., сума нарахованої пені (у разі наявного прострочення) кількість днів прострочення * 5%. Вказаний додаток підписаний сторонами за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З положень п. п. 1.1., 1.2., 1.4. Публічно пропозиції (оферти) ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» вбачається, що Договір про надання фінансового кредиту, який укладається між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та клієнтом, складається із цієї публічної пропозиції (оферти) та індивідуальної частини договору. Даний Договір оферти регламентує надання та обслуговування Товариством фінансового кредиту та у розумінні частини 4 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» є публічною пропозицією Товариства клієнтам укласти договір про надання фінансової послуги на запропонованих умовах. Клієнт, виконуючи дії, передбачені даною офертою, зокрема шляхом подання заявки на сайті Товариства www.eurogroshi.com.ua, виражає свій намір отримати фінансовий кредит та акцептує пропозицію (оферту) Товариства, приєднуючись до договору в цілому у відповідності до вимог ст. 634 ЦК України.

Згідно з положеннями п. п. 2.1., 2.2., 2.3. Публічної пропозиції, Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в особистий кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці. Електронний підпис одноразовим ідектифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

26 травня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги за №ЕМ-6, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників.

Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги за №ЕМ-6 від 26 травня 2021 року, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 згідно кредитного договору за №/343895 від 02 липня 2019 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції ви ходив з того, що спірний договір за №/343895 укладений між сторонами в електронному вигляді, підписаний сторонами електронним підписом, із здійсненням позивачем входу на сайт Товариства за допомогою особистого кабінету позивача та пароля особистого кабінету. Даний договір укладений між сторонами у належній формі, останні погодили у ньому усі істотні умови. Позивач на підставі вказаного договору отримала в користування грошові кошти та протягом тривалого часу виконувала вимоги договору, сплачуючи борг.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що позичальник ознайомився та погодився з кредитним договором, Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті відповідача.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

З наданого відповідачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

На підтвердження укладення електронного договору №/343895 від 02 липня 2019 року відповідачем була надана суду детальна інформація з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі.

Відповідно до п.1.6 вказаного договору невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.eurogroshi.com.ua/.

За умовами п.1.4 публічної пропозиції (договір оферти) ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» на укладення договору про надання фінансового кредиту клієнт, виконуючи дії, передбачені даною офертою, зокрема шляхом подання заявки на сайті товариства за адресою https://www.eurogroshi.com.ua/ виражає свій намір отримати фінансовий кредит та акцептує пропозицію (оферту) товариства, приєднуючись до договору в цілому відповідно до вимог статті 634 Цивільного кодексу України.

У розділі 2 договору оферти ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» визначено порядок укладення договору та надання фінансового кредиту. За умовами вказаного розділу, клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці, як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в особистий кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту (пункти 2.1-2.4 договору оферти).

На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система товариства здійснює реєстрацію заявника на сайті товариства і формує особистий кабінет клієнта (п.2.9 договору оферти).

Згідно п.2.10 договору оферти з метою впевненості, що Клієнт є власником вказаної банківської платіжної карти, Товариство має право здійснити верифікацію зазначеної карти. Для цього в автоматичному режимі на банківському картковому рахунку Клієнта блокується випадкова сума до 3 гривень, точне значення якої Клієнту необхідно вказати у відповідному полі на Сайті товариства. Після завершення процедури верифікації протягом двох годи в автоматичному режимі відбувається розблокування вищезазначеної суми.

Відповідно до пунктів 2.14, 2.16, 2.17 договору оферти Товариство інформує Клієнта про прийняте рішення про видачу кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер Клієнта, а також відповідна інформація зазначається в Особистому Кабінеті. У разі прийняття рішення про надання кредиту Клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту в Особистому Кабінеті. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування, Клієнт підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора.

Суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи апеляційної скарги .

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. Позивачка свої вимоги не довела.

Доводи апеляційної скарги на неврахуванням судом першої інстанції відповідної судової практики Верховного Суду зокрема правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 є безпідставними, оскільки фактичні обставини, у наведеній заявником справі, та у справі, яка переглядається, є різними, що виключає подібність спірних правовідносин.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Колегія суддів вважає, що в силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ч.3 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Купенка Максима Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року залишити без зміни.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 травня 2022 року.

Головуючий

Судді