П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 235/4372/21

Номер провадження 22-ц/804/607/22

27 квітня 2022 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Халаджи О.В.

сторони по справі:

позивачка: ОСОБА_1

відповідач: Державна казначейська служба України в Донецькій області

відповідач: Головне управління Національної поліції в Донецькій області

відповідач: Донецька обласна прокуратура

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Донецької обласної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

- за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року, повний текст якого складено суддею Хмельовою С.М. в м. Покровськ в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 25 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державної казначейської служби України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Донецької обласної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 21.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань була внесена інформація щодо провадження відносно позивачки за ч. 1 ст. 366 КК України (№00000112). Згодом порушено ще ч. 2 ст. 191 КК України.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3.05.2019 року позивачку визнано невинуватою за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні кримінальних правопорушень.

З вироком суду першої інстанції не погодився прокурор та звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 1.10.2019 року, вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3.05.2019 року залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення.

З вироком Красноармійського міськрайсуду від 3.05.2019 року та з ухвалою Донецького апеляційного суду Донецької області від 1.10.2019 року не погодився прокурор, та звернувся з касаційною скаргою, в якій вказує, що зазначені рішення суду відносно позивачки є незаконними та такими, що підлягають скасуванню на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного суду від 18.05.2020 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3.05.2019 року та ухвала Донецького апеляційного суду від 1.10.2019 року залишені без змін, а касаційна скарга прокурора - без задоволення.

Позивачка вважає, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, їй спричинена матеріальна та моральна шкода, яка полягає в наступному.

За надання правової допомоги адвоката у кримінальному провадженні, позивачкою сплачено 4500 грн, що підтверджується довідкою адвоката Конюшенко І.Д. Вважає, що зазначені матеріальні збитки повинні бути їй відшкодовані.

В результаті незаконних дій органу досудового розслідування, прокуратури позивачці завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, викликаних тривалим судовим розглядом у справі, вона була змушена доводити свою невинуватість.

Посилаючись на норми ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та з урахуванням викладеного, просила суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на її користь матеріальну шкоду в сумі 4500,00 грн; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на її користь моральну шкоду в сумі 175 500,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

25 жовтня 2021 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Донецької обласної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 175 500 (сто сімдесят п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду (суму, сплачену у зв`язку з поданням юридичної допомоги) у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати частково рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 60 900, 00 грн, відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки в частині, що підлягає задоволенню за змістом цієї скарги.

Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки обставини справи не були повно та всебічно встановлені судом, у зв`язку з чим рішення суду не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Крім того, зазначає що судом першої інстанції не враховано норми законодавства та безпідставно завищено розмір морального відшкодування.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від представника Головного управління національної поліції в Донецькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на норми законодавства представник поліції просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, загальна сума позову складає 180 000 гривень, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

21.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості відносно ОСОБА_1 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 366 КК України (а.с.9).

Повідомлення про підозру ОСОБА_1 про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, складене старшим слідчим СУ ГУНП в Донецькій області, погоджене прокурором відділу управління прокуратури Донецької області, вручене 28.02.2018 року. ОСОБА_1 вказала, що отримала повідомлення про підозру в амбулаторії м. Мирноград (а.с.10-11).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 , внесеному в ЄРДР за № 00000112 від 05.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, затверджено прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області (а.с.12-16).

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2019 року по справі № 235/1345/18 ОСОБА_1 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 191 та частиною 1 статті 366 КК України та виправдано за недоведеності вчинення нею кримінальних правопорушень (а.с.17-24).

Вирок набрав законної сили 01.10.2019 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2019 року по справі № 235/1345/18 відносно ОСОБА_1 залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення (а.с.25-28).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18.05.2020 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення (а.с.29-30).

ОСОБА_1 10.02.1997 року призначена на посаду завідуючої Першої Шахтарської державної нотаріальної контори. 29.09.2018 року звільнена з займаної посади за власним бажанням (а.с.33-34).

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження матір`ю дитини зазначена ОСОБА_1 , відомості про батька зазначені відповідно до частини 1 статті 135 СК України (а.с.36-37).

Відповідно до виписки із медичної картки ОСОБА_1 у період з 05.02.2018 року до 18.10.2019 року неодноразово зверталась до лікаря зі скаргами на незадовільний стан здоров`я, висловлювала скарги на головний біль, шум у вухах, підвищений артеріальний тиск, запаморочення, проходила обстеження та приймала лікування (а.с.38).

Також позивачка є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 21.08.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та від 15.06.2021 року за № 1427- (а.с.5, 39).

Судом було встановлено, що період перебування позивачки під слідством та судом становить з 28.02.2018 року (день вручення повідомлення про підозру) по 01 жовтня 2019 року (день набуття виправдувальним вироком законної сили), що становить 19 місяців 3 дні, а отже розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим, ніж 114 600 грн (6000 грн х 19 міс + (6000 грн/30днів х 3 дні).

Встановлення правильного періоду перебування особи під слідством і судом впливає на правильність визначення мінімального розміру моральної шкоди, який не може бути зменшено, однак суд може його збільшити з урахуванням конкретних обставин справи.

Задовольняючи повністю позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачкою належними доказами підтверджено факт завдання їй моральної шкоди, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, проте розмір такої шкоди заявлений у позові є завищеним, тому суд, з урахуванням характеру, глибини, тривалості отриманих ОСОБА_1 моральних страждань, виходячи із засад розумності і справедливості, визначив розмір завданої моральної шкоду у 175 500, 00 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94-ВР.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає в тому числі і у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно зі статтею 3 Закону України № 266/94-ВР у разі незаконного засудження громадянинові відшкодовується: 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету (стаття 4 Закону України № 266/94-ВР).

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (стаття 13 Закону України № 266/94-ВР).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 р. по справі № 6-2203цс15.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 2, 3 статті 13 Закону № 266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Зазначені положення кореспондуються з роз`ясненнями в пункті 13 постанови Пленуму Верхового Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно яких розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Тобто, законодавством визначено нижню межу розміру відшкодування моральної шкоди, проте розмір такого відшкодування визначається судом у кожному конкретному випадку окремо з урахуванням глибини моральних страждань особи, виходячи з принципів розумності та справедливості.

Період перебування позивачки ОСОБА_1 під слідством та судом становить з 28.02.2018 року (день вручення повідомлення про підозру) по 01 жовтня 2019 року (день набуття виправдувальним вироком законної сили), що становить 19 місяців 3 дні. Отже, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим, ніж 114 600 грн (6000 грн х 19 міс + (6000 грн/30днів х 3 дні), про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачці відповідачами у справі не заперечується, тому відповідно до статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в справі №569/1799/16-ц від 10.10.2019 року).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 19 місяців 3 дні перебувала під слідством та судом, змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, підтвердження своєї невинуватості у вчиненні злочину та відновлення ділової репутації. Позивачка більше ніж 20 років працювала завідуючою нотаріальної контори, але у зв`язку з порушенням відносно неї кримінального провадження, звільнилась з цієї посади, є одинокою матір`ю, внутрішньо переміщеною особою, в цей період неодноразово зверталась до медичних установ зі скаргами на незадовільний стан здоров`я.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги щодо зменшення розміру відшкодування на 60 900, 00 гривень є необґрунтованими. Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував всі обставини справи та дійшов вірного висновку про стягнення моральної шкоди у більшому розмірі, ніж мінімально визначений законом. Визначений позивачкою розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 175 500,00 гривень відповідає загальним засадам цивільного судочинства, а саме розумності та справедливості, визначених пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судові витрати понесені відповідачем в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: