У Х В А Л А

Іменем України

03 травня 2022 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Якименко А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданніклопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Свердловського районного суду м.Пермі від 22.05.2019 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва надійшло клопотання, в якому просять надати дозвіл на примусове виконання на території України Свердловського районного суду м.Пермі від 22.05.2019 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 .

Головне територіальне управління юстиції у м. Києві звертаючись до суду із вказаним клопотанням зазначили, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України судом здійснено запит до органу реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та отримано інформацію про те, що реєстрація за вказаною адресою дійсна станом на 29.10.1998.

Тобто, суду не надана підтверджуюча інформація про місце реєстрації ОСОБА_2 станом на 03.05.2022 за адресою: АДРЕСА_1 та взагалі на території Києва та Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно із ч. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

З пункту 3.5.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54, у разі виявлення під час виконання іноземного доручення обставин, що вказують на наявність підстав для відмови у виконанні іноземного доручення в Україні, суд України через Головне територіальне управління юстиції повертає іноземне доручення Мін`юсту із зазначенням обставин, що, на його думку, передбачають відмову у виконанні іноземного доручення.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Однак особливістю правового статусу держави як суб`єкта міжнародних відносин є наявність у неї імунітету, який ґрунтується на загальному принципі міжнародного права «рівний над рівним не має влади і юрисдикції». Юрисдикційний імунітет включає: судовий імунітет - непідсудність однієї держави судам іншої держави; імунітет від попереднього забезпечення позову - неможливість застосовувати без згоди держави будь-які примусові заходи щодо її майна з метою попереднього забезпечення пред`явленого до неї позову; імунітет від примусового виконання судового рішення - неможливість без згоди держави здійснити примусове виконання рішення, ухваленого щодо неї юрисдикційним органом іншої держави.

У національному законодавстві України правило про юрисдикційний імунітет іноземної держави викладено у статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право»: пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави. Винятки з цього правила можуть бути передбачені міжнародним договором України або законом України. Тобто, по суті, чинним національним законодавством України встановлено принцип абсолютного юрисдикційного імунітету іноземної держави.

Однак починаючи з 2014 року, загальновідомим є той факт, що рф чинить збройну агресію проти України та продовжує це станом на момент ухвалення цього рішення.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року щодо заяви ВРУ «Про вчинення рф геноциду в Україні» дії Збройних сил, політичного і військового керівництва рф під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, визнано геноцидом Українського народу.

Окрім того, у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з рф, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів або виконань на території України.

Враховуючи викладене вище, що іноземне доручення стосується особи, місце проживання якої не зареєстроване на території м. Києва та місце перебування якої неможливо встановити у зв`язку з її фактичною відсутністю за адресою, яка вказана в дорученні, відсутності абсолютного юрисдикційного імунітету рф, суддя відмовляє в задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 462 - 464, 466 - 468 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Свердловського районного суду м.Пермі від 22.05.2019 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 - відмовити.

Матеріали клопотання повернути Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 03.05.2022.

Суддя В.В. Бабко