Справа № 523/1234/18
Провадження №6/523/198/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І. В.,

при секретарі - Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі

заяву ОСОБА_1 , що подана її представником-адвокатом Васильєвим Ю. Ю., про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України, що покладені на неї ухвалою суду від 31 січня 2018 року по справі №523/1234/18 за поданням Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон,-

Встановив:

ОСОБА_1 , через свого представника представником-адвоката Васильєва Ю. Ю., звернулась до суду із вищевказаною заявою, в якій просить суд скасувати тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України, застосоване щодо неї ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 січня 2018 року по справі №523/1234/18 за поданням Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 січня 2018 року у справі №523/1234/18 її було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 523/9370/15-ц, що виданий 31 травня 2016 року Суворовським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 грошової суми у загальному розмірі 141783, 81 гривень.

Заявник зазначає про те, що вона умисно не ухилялась від виконання обов`язків по виконанню вищезазначеного рішення. Також, виходячи з інформації автоматизованої системи виконавчих проваджень за відповідним виконавчим листом стосовно ОСОБА_1 немає. Тобто стягувач більше не звертався до виконавчої служби для поновлення виконавчого провадження, а строки на повторне звернення до виконавчої служби сплинули.

Також ОСОБА_1 є пенсіонеркою та інвалідом другої групи, має серйозні проблеми зі здоров`ям. Виїзд за кордон для неї має критичну необхідність для продовження лікування, тому на думку заявниці необхідно скасувати заборону виїзду за кордон.

Заявник вважає, що накладена заборона порушує його Конституційні права як людини та як громадянки України, порушує право на вільне пересування, є неспівмірною мірою застосованою до неї, оскільки вона не ухиляється і не ухилялась від виконання своїх зобов`язань.

Заявник та інші заінтересовані особи в судове засідання не прибули та суд вважає за можливе розглянути зазначену справу за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду зазначеної заяви та відкладення розгляду справи потягне за собою порушення розумних строків розгляду справи.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника боржника з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Другому Суворовському відділі державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 523/9370/15-ц, що виданий 31 травня 2016 року Суворовським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 грошової суми у загальному розмірі 141783, 81 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 січня 2018 року задоволено подання Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно частини першої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

За положеннями частин п`ятої восьмої наведеної норми суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

При вирішенні питання про відсутність підстав для застосування встановлених судом обмежувальних заходів мають враховуватися, європейські принципи (пропорційність втручання, легітимність мети тощо), а також конкретні обставини, які мають свідчити про виконання боржником своїх обов`язків та характер перешкод, що створюють встановлені обмеження для певної особи.

У справі «Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria)» (рішення від 26.11.2009, заява № 34383/03) Європейський суд визначив загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям, а саме ґрунтуватися на законі; переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції; та знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому вжиття обмежувальних заходів з метою стягнення неоплачених боргів може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості (пункт 49).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення у справах «Луордо проти Італії» (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96; «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35; «Рінер проти Болгарії», § 121).

Європейський Суд підкреслює, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, щоб порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин (пункт 50).

Відтак скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність на тепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Обов`язки боржника у виконавчому провадженні, виконання яких також має враховуватись при визначенні виправданості обмежень, передбачені частинами четвертою, п`ятою статті 19 Закону «Про виконавче провадження» та включають: обов`язок невідкладно повідомити виконавця про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження; утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння для проведення виконавчих дій; подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень тощо.

Згідно частин першої, третьої статті 12, частин першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга стаття 77 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи розмір стягнення за виконавчим листом складає 141783, 81 гривень.

Доказів того, що боржник намагався виконувати рішення суду № 523/9370/15-ц матеріали справи не містять.

Зазначені факти свідчать про те, що з часу набуття законної сили судовим рішенням, яким встановлено обов`язок боржника сплатити грошовий борг ОСОБА_2 , боржник ухиляється від його виконання. Обов`язки боржника виконавчого провадження, встановлені статтею 19 Закону «Про виконавче провадження» своєчасно та в повному обсязі не виконує, що є підставою для відмови в задоволені клопотання про скасування обмеження права виїзду за межі України.

Суд не приймає доводи заявника про те, що виконавчий лист повернуто стягувачу та він пропустив строк для його повторного пред`явлення до виконання, оскільки ОСОБА_2 , у разі порушення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа до виконання, має право звернутись до суду із клопотанням про його поновлення, відповідно до приписів ст. 433 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , що подана її представником-адвокатом Васильєвим Ю. Ю., про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України, що покладені на неї ухвалою суду від 31 січня 2018 року по справі №523/1234/18 за поданням Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон - відмовити

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя