Справа №345/953/22
Провадження № 2/345/470/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2022 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало членам колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 .

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність», згідно якого відбулося усуспільнення власності та власність колгоспного двору припинила своє існування. Право власності на майно мали ті члени двору, котрі до 15.04.1991 проживали в ньому та брали участь у веденні спільного господарства.

Станом на 15.04.1991 в даному будинковолодінні проживали голова колгоспного двору ОСОБА_5 та члени двору його син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7 .

Кожному і членів колгоспного двору в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року) належало по 1/3 частині будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова двору ОСОБА_5 , який на випадок смерті залишив заповіт, яким заповів все належне йому майно своєму сину ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 належним чином прийняв спадщину після смерті батька, оскільки проживав з ним на час смерті та вступив в управління спадковим майном, внаслідок чого став власником 2/3 частин домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, не залишивши заповіту. Його дружина ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 , якій також належала 1/3 частина домоволодіння. Позивачі ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_2 , її діти та спадком ці першої черги, проживали з матір`ю на час смерті та прийняли спадщину в силу ч. 1 ст. 1261 ЦК України.

Нотаріусом були заведено дві спадкові справи після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям відмовив, оскільки у свідоцтві про право власності на житловий будинок від 05.05.1989 року вказано по батькові голови колгоспного двору « ОСОБА_10 », тоді як у свідоцтві про смерть « ОСОБА_11 », а також не визначено часток членів колгоспного двору.

Оскільки позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті спадкодавців та іншим чином оформити спадкові права вони не мають можливості, вони просять суд визнати за ними прав власності на спадкове майно, а саме за ОСОБА_1 на 2/3 частини, а за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/6 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивачі не з`явилися, однак їх представник адвокат Кобзан Р.М. подав суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 подав суду заяву про визнання позову, розгляд справи просить проводити за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 05 травня 1989 року жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить членам колгоспного двору, головою якого ОСОБА_5 (а.с. 28).

Законом України «Про власність», який набрав чинності 15 квітня 1991 року, відбулося усуспільнення власності та власність колгоспного двору припинила своє існування. Право власності на майно мали ті члени двору, котрі до 15.04.1991 проживали в ньому та брали участь у веденні спільного господарства.

Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство . Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства .

Згідно ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб, згідно ст.123 ЦК України (в редакції 1963 року).

Згідно даних з погосподарської книги за 1986-1990 роки, книга №4, особ. рах. № НОМЕР_1 , в домоволодінні АДРЕСА_1 проживали голова двору ОСОБА_5 , та члени ОСОБА_6 (син), та ОСОБА_7 (онука), інших два члени колгоспного двору померли до припинення існування колгоспного двору (а.с. 19).

Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належали по 1/3 частині домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова двору ОСОБА_5 (а.с. 20), який на випадок смерті залишив заповіт, яким заповів все належне йому майно своєму сину ОСОБА_6 (а.с. 26).

Оскільки ОСОБА_6 належним чином прийняв спадщину після смерті батька, так як проживав з ним на час смерті та вступив в управління спадковим майном (а.с. 25), однак не оформив своїх спадкових прав, фактично йому належали 2/3 частин домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (а.с. 21).

Після його смерті дружина ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги у визначений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 23).

Однак постановою № 324/02-31 від 30.11.2021 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки у свідоцтві про право власності на житловий будинок від 05.05.1989 року вказано по батькові голови колгоспного двору « ОСОБА_10 », тоді як у свідоцтві про смерть « ОСОБА_11 », а також не визначено часток членів колгоспного двору (а.с.22).

Також судом встановлено, що власник 1/3 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 24.05.2010 уклала шлюб із ОСОБА_4 та змінила прізвище на « ОСОБА_12 » (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла (а.с. 31).

Також судом встановлено, що у ОСОБА_7 було двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 10).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківського суду від 12.03.2013 ОСОБА_4 та ОСОБА_9 була позбавлена батьківських прав відносно дітей (а.с. 18).

Розпорядженням Калуської районної державної адміністрації від 08.15.2013 № 150 було призначено опікуном дітей позивача ОСОБА_1 (а.с. 13). На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім та опіка припинена.

На час смерті ОСОБА_9 її сини проживали разом з нею та як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину, що підтверджує довідка, видана Підмихайлівським старостинським округом 17.12.2021 (а.с. 37).

Після смерті матері позивач ОСОБА_3 та опікун малолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулися із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 33-34).

Однак постановою № 92/02-31 від 29.03.2022 нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про прав на спадщину за законом на частку житлового будинку, оскільки слід визначити частки кожного члена колгоспного двору праві спільної сумісної власності (а.с. 32).

Згідно даних, що містяться в технічному паспорті, дане домоволодіння складається з житлового будинку (літера А), стайні (літера Б), стодоли (літера В), убиральні (літера Г), криниці (№1), огорожі (№ 2, 3) (а.с. 43-45).

Інвентаризаційна вартість даного домоволодіння згідно довідки про оцінку майна станом на 29.09.2021 становить 92 350,00 гривень (а.с. 46).

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спадкодавцю ОСОБА_6 належали 2/3 частини, а спадкодавцю ОСОБА_9 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

П.1 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця ОСОБА_6 , а позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дітьми спадкодавця ОСОБА_9 та спадкоємцями першої черги за законом, які належним чином прийняли спадщину, оскільки на час смерті постійно проживали із спадкодавцями.

Заповіт та спадковий договір від імені спадкодавців не укладався, тому суд вважає, що за позивачами слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий