УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Ішуніна Л. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотрейд-Групп», ОСОБА_2 , третя особа - Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, про визнання недійсним та скасування договору комісії та договору купівлі-продажу транспортного засобу,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотрейд-Групп», ОСОБА_2 , третя особа - Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України про визнання недійсним та скасування договору комісії та договору купівлі-продажу транспортного засобу.

01 лютого 2022 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на транспортний засіб марки FAW, модель CA1051K26LER5, 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , білого кольору, на період судового розгляду позовної заяви.

Заява мотивована тим, що йому на праві власності належить автомобіль марки FAW, модель CA1051К26LER5, 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , виданого 12 червня 2012 року. 04 березня 2021 року зазначений автомобіль було продано громадянину України ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7849/21/008970, укладеного з ТОВ «УКРАВТОТРЕЙД-ГРУПП».

Заявник зазначає, у Територіальному сервісному центрі Головного сервісного центру МВС України № 8047 по вул. Велика Кільцева, 110 A, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський р-н, було протиправно проведено адміністративну дію з перереєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7849/21/008970 від 04 березня 2021 року, та договору комісії № 7849/21/008970 від 04 березня 2021року, оскільки зазначені від імені позивача договори підписано іншою фізичною особою - ОСОБА_3 без жодних на те повноважень.

Зважаючи на те, що 04 березня 2021 року, позивач був відсутній в місці укладання вищезазначених договорів, перебуваючи в цей час у м. Суми, і жодних довіреностей на ім`я ОСОБА_3 не видавав, будь-яких інших договорів на представництво не укладав, що вказує на явну протиправність дій відповідача 1 та недійсність договору купівлі-продажу транспортного засобу від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970, та договору комісії від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970, вчинених відповідачем 1 та відповідачем 2 стосовно його транспортного засобу.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу транспортного засобу від 04 березня 2021 року, № 7849/21/008970 та договору комісії від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970.

Крім того, 21 січня 2022 року позивачем було отримано відзив ТОВ «Укравтотрейд-Групп», з якого вбачається, що Товариством визнано позовну заяву в повному обсязі.

Ураховуючи те, що в умовах карантинних обмежень та завантаженості суду іншими справами, судовий розгляд може зайняти тривалий час, тому існує реальна ймовірність, що відповідачем 2 може бути відчужений на користь третіх осіб, належний позивачу транспортний засіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, та унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести, також, до його пошкодження та зменшення його вартості, або взагалі до вибуття з території України до інших країн, або територій, в тому числі не підконтрольних Україні, що призведе до значних витрат з його розшуку та унеможливить повернення законному власнику на підставі ухваленого рішення суду.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог частини першої статті 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і находяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої татті 150 ЦПК України).

При цьому, такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заявником подано позов про визнання недійсним та скасування договору комісії та договору купівлі-продажу транспортного засобу. Зазначений спір стосується транспортного засобу марки FAW, модель CA1051K26LER5, 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , білого кольору.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей № 46803176 від 25 січня 2022 року, на момент підписання спірного договору комісії № 7849/21/008970 від 04 березня 2021 року, ОСОБА_3 не мав повноважень вчиняти будь-які дії та укладати правочини від імені позивача - ОСОБА_1 .

Ураховуючи вищевикладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову та накласти арешт на транспортний засіб марки FAW, модель CA1051K26LER5, 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , білого кольору.

До такого висновку суд приходить, виходячи із того, що вимоги, які містяться в заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту є обґрунтованими, законними та співмірними із викладеними позовними вимогами, які заявник заявив у позовній заяві, та з урахуванням того, що спір виник саме стосовно вказаного майна, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, при цьому заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Враховуючи вище викладене, характер спору, що виник, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись статтями 149-154, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки FAW, модель CA1051K26LER5, 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , білого кольору.

Зазначити дані заявника (позивача): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Зазначити дані відповідачів:

-Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтотрейд-Групп», , місцезнаходження: м. Київ, пр-т Валерія Лобановського, 119, оф. 31;

-ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: 37254, Полтавська обл., Лохвицький р-н, с. Сенча.

Зазначити дані третьої особи: Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Лук`янівська, 62.

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна