ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м.Суми

Справа №592/13994/21

Номер провадження 22-ц/816/526/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2022 року, в складі судді Косолап М.М., ухвалене в м. Суми, повний текст якого виготовлено 13 січня 2022 року,

в с т а н о в и в:

04 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є його матір`ю. На даний час він є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Харківському юридичному університеті імені Ярослава Мудрого на денній формі на факультеті адвокатури на третьому курсі. Мати уникає спілкування і матеріальної допомоги йому не надає.

Просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти у розмірі 3100 грн, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1340 грн щомісячно на період навчання у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого по 30.06.2023 року, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 04 листопада 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи та ненадання оцінки доказам по справі, просить рішення суду змінити в частині суми стягнутих аліментів, а саме стягнути з відповідача аліменти на його користь на період навчання у сумі 3100 грн.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції при визначенні розміру стягуваних аліментів не було враховано матеріальний стан відповідачки, теперішня сім`я якої має високі матеріальні статки, адже сама відповідачка має високу заробітну плату, отримує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , її цивільний чоловік також отримує високі доходи.

Вказує, що суд ухвалив рішення, яке не задовольняє його потреби в утриманні з боку відповідачки, без урахування всіх обставин справи, не вивчивши її матеріальний стан, а також без урахування збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку протягом 2022 року і порушення у зв`язку з цим мінімального гарантованого державою розміру аліментів.

Судом помилково зазначено, що відповідачка має на утриманні молодшого сина, проте, у рішенні не вказано, що вона отримує аліменти від батька на його утримання. Судом також невірно зазначено, що батько позивача не працює, а тому ніби не утримує позивача, хоча він з жовтня 2021 року перебуває на обліку у службі зайнятості та вживає всіх заходів для працевлаштування. Натомість, судом безпідставно зроблено висновок щодо несплати батьком аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , оскільки заяви до ДВС, чеки про сплату аліментів підтверджують інше. Крім того, рішенням суду поставлені в нерівні умови діти, оскільки утримання меншого сина складає 2800 грн, а на утримання повнолітнього сина аліменти визначені умовно і складають 1340 грн на місяць.

Відповідач правом на подання відзиву не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2021 року: 2270 грн х 100 = 227000 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.06.2009 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на виховання ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на виховання ОСОБА_2 (а.с. 12).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.03.2010 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, починаючи стягнення з 17.06.2009 (а.с. 13).

03.06.2010 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду і станом на 01.10.2021 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів, стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 становить 73406,71 грн. Заборгованість утворилася з 01.11.2014 року (а.с. 10, 37 - 38).

Постановою Сумського апеляційного суду від 26.08.2020 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в сумі 1100 грн щомісячно, починаючи стягнення з 03.01.2020 і до закінчення навчання 30.06.2021, але не більше ніж до осягнення ним 23 років (а.с. 32 - 34).

З 01.09.2021 позивач є студентом 3 курсу денної форми здобуття освіти факультету адвокатури Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, строком до 30.06.2023 року (а.с. 15, 20, 21 - 22).

ОСОБА_2 працює в Комунальній установі Сумської обласної ради «Сумський обласний центр комплексної реабілітації дітей та осіб з інвалідністю» та її дохід у період з 01.06.2021 по 30.11.2021 становив 34848,30 грн (а.с. 36).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов висновку про можливість відповідачки надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1340 грн щомісячно, на період його навчання, до 30.06.2023 року, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітнього сина у розмірі 1340 грн, суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення, а саме: майнове становище відповідачки, наявність на її утриманні неповнолітньої дитини, майнове становище позивача.

Ствердження позивача про те, що відповідачка має фінансову можливість сплачувати на його утримання аліменти у розмірі 3100 грн не ґрунтується на доказах.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував перебування на утриманні відповідачки неповнолітньої дитини. Стягнення з відповідачки аліментів у більшому розмірі порушуватиме її право на належне утримання з боку матері.

Матеріли справи не містять також і доказів на підтвердження доводів позивача про те, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідачки, не є достатнім та не забезпечить всіх його потреб, зважаючи на те, що обов`язок з утримання повнолітніх дітей на період їх навчання законодавцем покладено на обох їх батьків.

Посилання позивача в апеляційній скарзі про те, що судом не досліджено майновий стан відповідачки, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у матеріалах справи наявна довідка про доходи ОСОБА_2 за шість місяців, розмір яких становить 34848,30 грн і, яка була оцінена судом у сукупності з наявними у справі доказами та врахована при ухваленні рішення.

Доводи апеляційної скарги про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі, нижчому від встановленого законом прожиткового мінімуму на одну особу, є необґрунтованими та не є підставою для скасування рішення суду за наявності рівного обов`язку кожного із батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, розмір аліментів визначений судом у порядку ст. 200 СК України та відповідає мінімально гарантованому державою розміру аліментів для дитини відповідного віку, встановленому на 2022 рік, вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам позивача.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду також не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина