РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Добродій О.М.

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Пилипчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на майно.

Просила припинити право ОСОБА_2 на 1/6 частки у праві власності (2/3 частки спадкового майна) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Припинити право ОСОБА_3 на 1/6 частки у праві власності (2/3 частки спадкового майна) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Визнати за ОСОБА_1 право на 2/6 частки у спільній сумісній власності (2/3 частки спадкового майна) квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м. , житловою площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Стягнути з відповідачів судові витрати.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Добродій О.М. підтримали позов у межах його доводів та просили задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Пилипчук Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову.

Згідно поданого до суду відзиву відповідачі не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначили наступне. Позовні вимоги ОСОБА_1 вважають необгрунтованими та незаконними по наступним підставам: ІНФОРМАЦІЯ_1 трагічно помер їхній син ОСОБА_4 після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . В установлений законом 6-ти місячний строк вони, як батьки та спадкоємці першої черги, подали заяви про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4 . Вони, як батьки важко перенесли передчасну смерть сина, окрім того вони є пенсіонерами, ОСОБА_3 має незадовільний стан здоров`я, а відповідно на даний час у них немає коштів для оплати з нотаріуса свідоцтв на право на спадщину. Позивач просить припинити право на частку у майні, яка відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України їм належить, проте право на яку у встановленому порядку на даний час не зареєстроване. Щодо припинення права на частку в цілому, зазначили, що відповідно до висновку про вартість майна долученого до справи позивачем вартість квартири АДРЕСА_1 загальною площею 35,0 кв.м, житловою. 17,4 кв.м. становить 105 000 (сто п`ять тисяч) грн., що апріорі не можливе навіть провівши порівняльний аналіз цін на вказаний вид нерухомості в м.Рівне. Відповідно до Висновку про ринкову вартість квартири зробленому на їхнє замовлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр експерт груп» 25.09.2019р. ринкова вартість об`єкта оцінки (квартири загальною площею 35.0 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ) становить 508410 (п`ятсот вісім тисяч чотириста десять) грн. Відтак, вважають, що при наданні Звіту про незалежну оцінку квартири загальною площею 35,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , дата оцінки 22 серпня 2019р. проведеної Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_5 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 583/19 від 26.07.2019р.) було грубо порушено оцінювачем нормативно-правових актів з оцінки майна, що, окрім того направлено на завдання їм значної матеріальної шкоди. Зазначили, що в своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 намірено виклала неправдиву та спотворену інформацію. Будь яких розмов на отримання компенсації за частку (не зареєстровану в встановлено порядку) з ними вона не вела, окрім того компенсація в розмірі 35000,00 грн. за 1/3 частини квартири (яка не є незначною, а становить 11,67 кв.м. загальної площі) є смішною та такою, що не відповідає ні дійсній вартості частки ні здоровому глузду. Позивач, на даний час, одноосібно користується квартирою АДРЕСА_1 , комунальними послугами вони не користуються. Окрім того, на час придбання вказаного житлового приміщеннями у 2005 році ними було надано їхньому сину ОСОБА_4 значні особисті кошти, які були спрямовані саме на придбання вказаної нерухомості. Відповідно навіть теоретично припинення права на частку у майні завдасть їм, пенсіонерам, значної шкоди. Просили в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про припинення права на частку в спільному майні відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 12.09.2019 року відкрите загальне позовне провадження. Призначене підготовче засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду від 29.07.2020 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 у справі призначалася судова оціночно-будівельна експертиза, провадження зупинялося на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 04.01.2021 р. провадження у справі поновлене.

Ухвалою суду від 26.07.2021 р. закрите підготовче засідання та призначений судовий розгляд з викликом сторін.

На виконання ухвали суду 01.12.2020р. до суду надійшов висновок експерта № 200828/1/С від 26.11.2020р.

04.05.2022р. позивачка подала до суду квитанції №№ 36,37 від 04.05.2022р. про внесення на депозитний рахунок Рівненського міського суду коштів у розмірі вартості часток в спірній квартирі.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, та заперечення відповідачів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення .

З оглянутого судом свідоцтва про одруження вбачається, що 02.05.2000 р. було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , актовий запис № 6, зареєстрований Маломидською сільрадою Костопільського району Рівненської області. Після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

Судом встановлено, що 11 березня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , придбали у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35.0 кв.м., відповідно до договору купівлі-продажу від 11.03.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1147.

Для придбання вказаної нерухомості ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був отриманий кредит у АКІБ «УкрСиббанк» та вказана квартира перебувала в іпотеці банку, що підтверджується оглянутим судом договором іпотеки № 55-2005-840 від 11.03.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1151 та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек (розмір зобов`язання 11600дол.). Після погашення кредиту вказана квартира виключена з реєстру іпотек.

Отже, сукупністю достовірно встановлених доказів підтверджується, що нерухомість була придбана у шлюбі для спільного проживання. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом у цій квартирі і були там зареєстровані. На сьогодні позивачка одна проживає у цій квартирі і іншого житла немає.

Свідоцтвом про смерть підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 230 від 04.02.2019 р., зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області.

Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є позивачка ОСОБА_1 , батьки померлого чоловіка: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

Відповідно до свідоцтва про право власності від 12.08.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Дяковою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 747, ОСОБА_1 належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 у праві спільної сумісної власності.

Крім того ОСОБА_1 успадкувала 1/6 частки цієї квартири після смерті свого чоловіка про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.08.2019 року, посвідченого приватним нотаріумос Рівненського міського нотаріального округу Дяковою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 795.

Тобто, на сьогодні позивачці належить 4/6 квартири у праві спільної сумісної власності, АДРЕСА_1 . По 1/6 частки у вказаній квартирі, належить відповідачам, оскільки згідно довідки від 19.08.2019 року №269/02-14, виданої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Дядковою О.М. після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На сьогодні позивачка одноосібно користується вказаної квартирою, несе тягар по її утриманню. Інші співвласники відповідачі у справі, мають у приватній власності житло де проживають і користуються ним, а саме квартиру АДРЕСА_3 , що стверджується оглянутою судом копією свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1999 року, загальною площею 62.8 кв.м., виданого згідно з наказом УЖКГ виконкому Рівненської міської ради від 22.02.1999р. № 32.

З моменту відкриття спадщини, тобто понад три роки відповідачі не ставили питання щодо користування, належною їм часткою у спірній квартирі, вселення до житла.

Відповідачі не погоджуються на добровільне отримання компенсації за частку у квартирі, яка є неподільною річчю в силу малої площі та відсутністю можливості виділу в окремі житлові приміщення усім співвласникам, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

З аналізу положень ст. 365 ЦК України та судової практики можна прийти до висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Обов`язкової згоди співвласників на отримання компенсації у порядку, встановленому ст.. 365 ЦК України законом не передбачено.

Вказаний правовий висновок міститься у: Постанові Верховного Суду України від 23.11.2016р. у справі №357/11232/14-ц; Постанові Верховного Суду України від 15.07.2016р. у справі №6-1599ц16; Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-68цс14 та ін.

На теперішній час існує сукупність обставин, передбачених ст. 365 ЦК України, оскільки частки відповідача 1 та відповідача 2 є незначними так як становлять по 1/6 кожного; квартира є неподільною, оскільки її площа (35 кв.м) не дозволяє виділити в натурі частки кожного із співвласників; спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки в мене з відповідачами склалися особисті неприязні стосунки; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників, оскільки вони не мали та немають інтересу до спірної квартири, мають у власності інше житло де постійно проживають.

Згідно експертного висновку експерта № 200828/1/С від 26.11.2020р. , проведеного на виконання ухвали суду від 29.07.2020р.: вартість квартири становить 573 900 гривень.; вартість 1/6 частки у квартирі АДРЕСА_1 становить 95650 гривень.

Згідно квитанції №36 від 04.05.2022 року позивачка внесла на депозитний рахунок суду (код отримувача (код ЄДРПОУ) 26259988, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача(МФО) 820172, рахунок отримувача UA0010559) - 95650 грн. в рахунок вартості частки ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на спадкове житло. Згідно квитанції №37 від 04.05.2022 року позивачка внесла на депозитний рахунок суду (код отримувача (код ЄДРПОУ) 26259988, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача(МФО) 820172, рахунок отримувача UA0010559) - 95650 грн. в рахунок вартості частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на спадкове житло.

Водночас, при визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз.3, 4 п.6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991р. №7 (далі ППВСУ №7), відповідно до якого розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Крім того, згідно з абз. 5 п.6 ППВСУ №7, в окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

Оскільки судом призначалася судова оціночно-будівельна експертиза, то поданий до суду позивачкою ОСОБА_1 як доказ «Звіт про незалежну оцінку» від 27.02.2019р. , та поданий відповідачами висновок про ринкову вартість квартири від 25.09.2019р., судом до уваги не приймається.

Частиною 4 ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Відповідачі не несуть тягар по утриманню житла, а саме не сплачують за комунальні послуги (обслуговування будинку та опалення в зимовий період).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення,є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України).

Відтак визначальним для виділу частки або поділу квартири в натурі, яка перебуває у спільній сумісній власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки співвласників або поділу квартири відповідно до часток співвласників.

Зважаючи, що частка відповідача 1 та відповідача 2 становить 1/6 тобто = 5,83 кв.м., вона не може бути виділена внатурі і є незначною.

У п. 36,37,38 Рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 21.03.2011 року, у справі " ОСОБА_8 " проти України зазначено, що умови щодо компенсації власнику його права на частку у квартирі є суттєвим для оцінки того, чи дотримав такий захід справедливий баланс відповідно до ст. 1 Першого протоколу. Втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст. 1 Першого протоколу, коли воно законне і не свавільне.

Технічної можливості поділити однокімнатну квартиру між трьома співвласниками - немає, а спільне користування квартирою неможливе, тому вважаю, що припинення права власності на 1/6 частини спірного майна не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача 1 та відповідача 2, оскільки це складає по 5,83 кв.м., враховуючи те, що у відповідачі не користуються та не користувалися спірною квартирою та мають у власності інше житло.

Відповідно до ст.. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

У правових позиція, викладених Верховним Судом України у справах №6-37цс13 від 15 травня 2013 року та №6-68цс14 від 02 липня 2014 року, зазначено, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім"ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитних рахунок суду.

ВС у Постанова ВС від 15.07.2020 у справі № 355/340/17-ц зауважив, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Суд нагадав, що відповідно до правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Суд роз`яснив, що системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. ВС наголосив, що відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Слід рішенням суду припинити право ОСОБА_2 на 1/6 частки у праві власності (2/3 частки спадкового майна) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Припинити право ОСОБА_3 на 1/6 частки у праві власності (2/3 частки спадкового майна) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Стягнути з депозитного рахунку суду (квитанція № 36 від 04.05.2022р.) на користь ОСОБА_2 вартість частки у сумі 95 650 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп. Стягнути з депозитного рахунку суду (квитанція № 37 від 04.05.2022р.) на користь ОСОБА_3 вартість частки у сумі 95 650 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Окрім того, підлягає до визнання за ОСОБА_1 право на 2/6 частки у спільній сумісній власності (2/3 частки спадкового майна) квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м. , житловою площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Фактично позовна заява містить 2 вимоги немайнового характеру щодо припинення права власності відповідачім на спірне майно, та вимогу майнового характеру з ціною позову 191 300, 00 грн. щодо визнання права власності позивачки на частку у нерухомому майні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК, понесені позивачкою судові витрати по оплаті судового збору підлягають до стягнення з відповідачів солідарно на її користь у сумі 768,40 грн.

Окрім того, враховуючи що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, підлягає до стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2681 грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету України з розрахунку 768,40 грн. ( вимога немайнового характеру) + 1913,00 грн. (вимога майнового характеру) = 2681,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити .

Припинити право ОСОБА_2 на 1/6 частки у праві власності (2/3 частки спадкового майна) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Припинити право ОСОБА_3 на 1/6 частки у праві власності (2/3 частки спадкового майна) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Стягнути з депозитного рахунку суду (квитанція № 36 від 04.05.2022р.) на користь ОСОБА_2 вартість частки у сумі 95 650 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з депозитного рахунку суду (квитанція № 37 від 04.05.2022р.) на користь ОСОБА_3 вартість частки у сумі 95 650 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Визнати за ОСОБА_1 право на 2/6 частки у спільній сумісній власності (2/3 частки спадкового майна) квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м. , житловою площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2681 (дві тисячі шістсот вісімдесят одна) грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено - 09.05.2022 р.

Суддя О.В.Панас