ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3746/22 Справа № 202/7134/21 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про звільнення від сплати аліментів та припинення стягнення аліментів, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про звільнення від сплати аліментів та припинення стягнення аліментів, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбу, від якого мали дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що за рішенням суду шлюбні відносини між ним та відповідачем були припинені. На підставі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року по справі №202/6564/16 з нього на користь відповідача щомісяця стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24 жовтня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. З метою виконання вказаного рішення суду Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №53286583.

Зазначав, що з 2018 року з відповідачем почали знову проживати однією сім`єю, увесь його заробіток витрачався на потреби родини та її утримання, в той же час, оскільки здійснення виконавчого провадження припинено не було, у нього утворилася заборгованість в розмірі 55 052,18 грн.

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітня дочка ОСОБА_3 померла, в той же час з нього державним виконавцем продовжують стягуватися аліменти.

Посилаючись на те, що малолітня дитина, на утримання якої на користь відповідача стягувалися аліменти, померла, виконавче провадження підлягає закриттю, а заборгованість по аліментам списанню, просив суд першої інстанції припинити, починаючи з 17 липня 2021 року, стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються за виконавчим листом №202/6564/16 від 18 січня 2017 року, виданим Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська на підставі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року; звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь відповідача та визнати вищевказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що утворена в рамках виконавчого заборгованість відповідає періоду сумісного проживання з відповідачем однією сім`єю, під час якого усі зароблені позивачем кошти спрямовувалися до сімейного бюджету та використовувалися з метою утримання родини. В травні 2021 року шлюбні відносини між сторонами також були припинені. Незважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх спільна дитина, відповідач виконавчий лист з примусового виконання не забирає та продовжує стягувати з нього аліменти на утримання вже померлої дочки, що є порушенням вимог закону та моральних принципів. Вказує, що ч.2 ст.197 СК України не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам. З моменту смерті дочки повинен був бути звільнений від сплати аліментів, виниклої заборгованості, а сам виконавчий лист повинен був бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідно до якого просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про злісне ухилення позивача від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 17 липня 2021 року і була утворена заборгованість в розмірі 55 052,18 грн. Вказує, що у період відновлення шлюбних відносин з позивачем, останній фінансової участі у житті дитини не приймав, доказів на спростування вказаної обставини суду не надав. Зазначає, що вимога про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам задоволенню не підлягає, зважаючи на те, що заборгованість з аліментних платежів виникла задовго до смерті дитини. За життя усі витрати на дитину несла саме вона. Вказує про відсутність законних матеріально правових чи процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що сторони мали малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-13).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року по справі №202/6564/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вирішено стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24 жовтня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

На підставі вказаного рішення суду 18 січня 2017 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист №202/6564/16-ц, який було пред`явлено до виконання та постановою Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №53286583 (а.с.16).

Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 02 липня 2021 року звернуто стягнення на дохід боржника ОСОБА_1 у ТОВ АТБ-маркет в розмірі 50% від отриманого доходу до погашення заборгованості, подальше утримання згідно виконавчого документу.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем, вбачається, що заборгованість станом на 18 січня 2019 року була відсутня, заборгованість станом на липень 2021 року складає 55 052,18 грн. за період з січня 2019 року по липень 2021 року (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дочка сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №1402 від 19 липня 2021 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с. 23).

З довідки ТОВ АТБ-Маркет вбачається, що в серпні 2021 року та вересні 2021 року з заробітної плати ОСОБА_1 відраховувалися аліменти в розмірі 50% від заробітної плати, зокрема в серпні 2021 року 8 198,84 грн., вересень 2021 року 2 423,81 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт того, що заборгованість виникла не з його вини, відповідний розмір заборгованості утворилася до липня 2021 року, в подальшому аліменти державним виконавцем не нараховувалися. Зазначав, що позивач повинен був звернутися до суду саме із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в той час як звернувся в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

За змістом статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначені норми не визначають чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Так, звертаючись до суду із дійсним позовом, позивач зазначав, що у період виникнення заборгованості зі сплати аліментів проживав однією сім`єю з відповідачем, а тому весь його дохід спрямовувався на утримання родини, в той же час, колегія суддів не вважає, що спільне проживання сторін слугує підставою для звільнення останнього від сплати заборгованості по аліментам за період з січня 2019 року по липень 2021 року зважаючи на те, що відповідачем факт добровільного утримання дитини у визначений період заперечується, позивачем доказів на підтвердження щомісячного регулярного утримання спільної дитини ОСОБА_3 надано не було, в той час як вказані обставини є предметом доказування у відповідній категорії справ. У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в цій частини та звільнення позивача від сплати заборгованості в розмірі 55 052,18 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що смерть дитини, на утримання якої стягувалися аліменти, не є підставою для звільнення боржника від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла ще за її життя.

Відповідно до частини 1-4 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника.

Отже, з огляду на вищевказані норми закону, колегія суддів зауважує, що смерть дитини на утримання якої виконавчою службою утримувалися аліменти не є підставою для визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, колегія суддів зауважує, що законодавець чітко встановлює процесуальний порядок звернення до суду про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зокрема зазначає про необхідність звернутися до суду саме із заявою, сторонами якої будуть боржник та стягувач, а не з відповідним позовом в порядку позовного провадження.

Окремо, колегія суддів звертає увагу, що в рамках спірного виконавчого провадження у позивача наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини на користь відповідача, що унеможливлює визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на те, що в такому випадку це призведе до закінчення виконавчого провадження та порушення прав стягувача, тобто відповідача.

Також, колегія суддів зауважує, що починаючи з липня 2021 року, тобто з моменту смерті дитини, нарахування аліментів було припинено, стягнуті з позивача грошові кошти за серпень-вересень 2021 року направлялися на погашення вже виниклої за життя дитини заборгованості по сплаті аліментів, що свідчить про те, що державним виконавцем права позивача порушенні не були.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 травня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.