КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 133/2172/20
Провадження № 2/133/102/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18.04.2022 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Кучерук І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Козятині цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 07.11.2008 у розмірі 21524,91 грн. станом на 15.07.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.11.2008 між ним та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 грн. на платіжну картку, який в подальшому збільшився до 17000 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг.

Однак в порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала повністю, у зв`язку з чим банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 15.07.2020 відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 21524,91 грн., яка складається з: 15931,52 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі: 15931,52 грн. - за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 0,00 грн. - за нарахованими відсотками; 5593,39 грн. - за простроченими відсотками; 0,00 грн. - за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - пеня; 0,00 грн. - комісія.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності. Крім того, вказала, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять її підпису, а тому вони не є складовою кредитного договору. Умови договору зафіксовані лише у анкеті-заяві, яка нею підписана, та не містять строку повернення кредиту, тому у неї до пред`явленням банком позову до суду не виникло зобов`язання з повернення отриманих коштів, оскільки початок перебігу позовної давності у такому випадку визначається відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Також зазначила, що анкета-заява позичальника від 07.11.2008 має виправлення в графі базової процентної ставки, де зазначена процентна ставка 1,9 %.

Позивач на адресу суду надав відповідь на відзив, в якому вказав, що ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій вказано, що відповідач ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді про ознайомлення з якими нею засвідчено власним підписом в Заяві про приєднання.

Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.

Також відповідач зауважує, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).

З наданої до суду виписки з карткового рахунку чітко прослідковується те, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувалася грошима. Під час користування кредитною карткою ОСОБА_1 частково сплачувала заборгованість за договором. Розрахунок заборгованості нею не спростований, заяв про розірвання кредитного договору від позичальниці до банку не надходило.

При цьому Тарифи, зазначені у Памятці Клієнта, яка існує в єдиному примірнику, відповідач отримала разом із кредитною карткою у спеціальному конверті.

Щодо посилання на постанову ВС у справі 342/180/17, зазначає, що до справи позивачем надавались: наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви; виписка по рахунку; довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу. Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладання саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладання договору. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку починаючи з 11.11.2008.

Також просить врахувати правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду ід 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц, від 28.03.2019 у справі №428/2873/17, від 06.02.2018 у справі №755/2720/16-ц, від 17.04.2019 у справі №666/388/16-ц щодо регулювання спірних правовідносин.

Щодо правомірності зміни кредитного ліміту, то умовами договору визначено (п.3.2), що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

З приводу посилання відповідача на те, що наданий банком розрахунку заборгованості не є первинним документом за своєю природою, відповідач вказав, що відповідний розрахунок є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахування в певний період часу.

Посилання відповідача на сплив позовної давності, як на підставу відмови у позові, є безпідставним, оскільки відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 06.2021 (довідка про видачу кредитних карт міститься в матеріалах справи). Позивач же звернувся до суду з позовом 10.08.2020 - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що 07.11.2008 між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до підписаної позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільговий період» позивачу встановлено пільговий період кредитування, базову процентну ставку на місяць, також передбачені щомісячні платежі у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, зі строком внесення до 25 числа місяця, наступного за звітним. Крім того, умовами кредитування передбачений штраф за порушення строків по грошових зобов`язаннях, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, розмір комісії за кредитне обслуговування карти, розмір штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором № б/н від 07.11.2008, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31.08.2015, станом на 30.06.2019 та 15.07.2020 вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 21524,91 грн., яка складається з: 15931,52 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі: 15931,52 грн. - за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 0,00 грн. - за нарахованими відсотками; 5593,39 грн. - за простроченими відсотками; 0,00 грн. - за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - пеня; 0,00 грн. - комісія.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Ввідповідач посилається на те, що вона не підписувала Умови та правила надання банківських послуг.

Так, надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил,чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останьою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07.11.2008 шляхом підписання анкети-заяви.

Водночас, зважаючи на те, що позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також беручи до уваги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15931,52 грн.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, банк посилався на анкету - заяву, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», довідку про надання кредитних карт, про зміну кредитного ліміту, виписку по картковому рахунку.

Анкетою-заявою, з якою під власноручний підпис ознайомлена позичальник ОСОБА_1 , визначена базова процентна ставка в місяць - 1,9%, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якою також під власноручний підпис ознайомлена позичальник ОСОБА_1 , визначена базова процентна ставка в місяць - 2,5%, що свідчить про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Заперечень щодо підпису довідки відповідачем не надано.

З урахуванням наявності в матеріалах справи анкети-заяви та вказаної довідки, підписаними позичальником, суд приходить до висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування, зокрема, з розміром відсоткової ставки.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі у розмірі5593,39 грн.

Щодо посилання на строк позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до вимогстатті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. В силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Враховуючи те, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачем здійснено 07.12.2019, а з позовом до суду позивач звернувся 17.08.2020, відсутні підстави вважати, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском позовної давності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати у сумі 2102 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 264, 256,268, 626, 634, 1055 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 259, 263-265,279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за поточним тілом кредиту за кредитним договором про надання банківських послуг №б/ н від 07.11.2008 у розмірі 15931 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять одна) гривня 52 копійки, заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 5593 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто три) гривні 39 копійок, а всього 21524 (двадцять одну тисячу п`ятсот двадцять чотири) гривні 91 копійку та судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві ) гривні.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк», адреса: вул. Набережна Перемоги,50 м. Дніпро, .

Відповідач: ОСОБА_1 ,зареєстрована: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 25.04.2022.

Суддя І.М.Кучерук