ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2465/22 Справа № 932/7683/21 Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 березня 2003 року, який було розірвано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року, від якого мають двох дітей малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. За рішенням суду з відповідача стягувались аліменти на дітей та наразі аліменти стягуються лише на сина ОСОБА_3 . На даний час старша донька досягла повноліття та навчається на денній формі навчання в Університеті митної справи та фінансів, на контрактній основі, витрати на її навчання несе вона самостійно, донька жодних джерел доходу не має, а відповідач має змогу приймати участі у її забезпеченні на час навчання, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь та на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою двадцяти трьох років.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 27 вересня 2021 року, до закінчення нею навчання, але не більше ніж як до досягнення нею двадцяти трьох років. В силу ст.430 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а.с.77-82).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду змінити та зменшити розмір аліментів до 1/12 частини, виключити з резолютивної частини рішення посилання на мінімальний розмір аліментів, а саме: "але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку" та доповнити резолютивну частину рішення після слів закінчення навчання словосполученням: "в Університеті митної справи та фінансів, тобто до 30 червня 2024 року".

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він не має матеріальної змоги для сплати аліментів у розмірі визначеним судом. Вказував, що донька не є дитиною, та зазначення мінімального розміру аліментів є абсурдним. Наполягав на зазначенні дати закінчення навчання (а.с. 90-92).

24 січня 2022 року позивач надала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказувала, що розмір аліментів про який просить відповідач є занизьким.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення змінити в частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 є студенткою 2-го курсу Університету митної справи та фінансів, денної форми навчання. Рік закінчення університету - 2024 рік. Навчається на контрактній основі, за спеціальністю «Соціальне забезпечення».

Відповідно до копії додаткової угоди до договору про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів від 08 вересня 2020 року №1064н від 04 червня 2021 року розмір плати за надання освітньої послуги у 2021/2022 навчальному році встановлюється у розмірі 14 700 грн.

З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, позивач проживає разом із донькою та сином, які знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №11581 та не заперечується відповідачем.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 червня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 10 050, 02 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок утримання повнолітніх дітей на період їх навчання відповідно до норм ст. 199 СК України несуть обоє із батьків, відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця на весь період її навчання.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду у повній мірі, виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З аналізу змісту наведеної норми вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Частиною другої статті 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що повнолітня ОСОБА_6 у зв`язку з продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, разом з тим, розмір визначених судом аліментів не відповідає встановленим у справі обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на час розгляду справи не працював, постійного та стабільного доходу не мав, продовжує сплачувати аліменти за рішенням суду на утримання сина, за таких обставин колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, повинно бути визначено в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, саме такий розмір відповідає вимогам ст.ст.182,200 СК України.

Таким чином, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги та з урахуванням вимог ст.ст.182,200 СК України, принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про зміну розміру стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки з 1/6 до 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісяця.

Також колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини рішення посилання при визначенні розміру аліментів на те, що їх розмір не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну оскаржуваного рішення суду шляхом викладення другого абзацу резолютивної частини в іншій редакції, та залишення без змін рішення місцевого суду в іншій частині.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини в наступній редакції:

"Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання доньки, яка продовжує навчання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/8 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, на період її навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років".

В решті рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров