КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-з/824/220/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,
при секретарі - Качалабі О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Волощука Володимира Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, -
В Голосіївський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_2 з вказаним позовом в якому просив визнати факт відсутності кровної спорідненості ОСОБА_2 та доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої він записаний, виключити дані про батька дитини ОСОБА_2 із актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 , треті особи - Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

Не погоджуючись із рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року залишено без змін.

Питання щодо розподілу судових витрат апеляційним судом не вирішувалось.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Волощук В.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені нею під час розгляду справи судом апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень.

Заява мотивована тим, що апеляційний суд, ухвалюючи у справі судове рішення, не вирішив питання про розподіл судових витрат. Вказує, що відповідачем було витрачено 10 000 грн. на правову допомогу в межах розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Москалюк Т.В. доводи заяви підтримала, просила її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, приходить до висновку про задоволення клопотання та ухвалення додаткового судового рішення у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім цього, пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ухвалюючи по справі судове рішення про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, суд не вирішував питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження розміру понесених витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, представник відповідача надав суду: договір про надання правової допомоги від 03 листопада 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «ВОЛОЩУК ТА ПАРТНЕРИ», додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги від 03 листопада 2020 року,Акт здачі-передачі фактично наданих правових послуг № 1 від 12 липня 2021 року за Договором про надання правової допомоги 03 листопада 2020 року, дублікат квитанції № 0.0..1 від 12 липня 2021 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Заперечень на вказане клопотання чи заяви про зменшення розміру витрат від учасників справи до апеляційного суду не надходило.

За таких обставин, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Волощука В.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн..

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 246, 270 ЦПК України, суд, -

П О С ТА Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Волощука Володимира Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити.

Прийняти до постанови Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар