Ухвала

28 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 544/1614/20

провадження № 61-3722ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фесенко Юлії Олександрівни на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_2 , комунального підприємства «Готель Пирятин» про поновлення на роботі, скасування розпорядження Пирятинського міського голови, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_2 , КП «Готель Пирятин», в якому, з врахуванням уточнень, просила: визнати протиправним та скасувати розпорядження Пирятинської міської ради від 06 листопада 2020 року № 74-к «Про призначення директора КП «Готель «Пирятин»; визнати протиправним та скасувати розпорядження Пирятинської міської ради від 06 листопада 2020 року № 73?к «Про звільнення директора КП «Готель «Пирятин» ОСОБА_1 »; визнати протиправним та скасувати наказ директора готель «Пирятин» О. Буня від 11 листопада 2020 року № 18 «Про звільнення з посади директора»; поновити її на посаді директора КП «Готель «Пирятин»; стягнути з КП «Готель «Пирятин» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 листопада 2020 року по день фактичного поновлення на посаді в сумі 117 269,28 грн.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Готель «Пирятин» відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України з 10 листопада 2020 року на 21 листопада 2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2021 року стягнуто з Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

У квітні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Фесенко Ю. О. на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року.

Касаційна скарга направлена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 20 квітня 2022 року, що підтверджується відповідним поштовим штемпелем на конверті.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки касаційну скаргу, направлену через підсистему «Електронний суд» 30 березня 2022 року, не було отримано Верховним Судом.

Зважаючи на те, що у касаційній скарзі містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, вважаємо за можливе його поновити.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Фесенко Ю. О., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Предметом позову у вказаній справі є визнання протиправним та скасування розпоряджень Пирятинської міської ради; визнання протиправним та скасування наказу директора готель «Пирятин»; поновлення на посаді директора КП «Готель «Пирятин»; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21 листопада 2020 року по день фактичного поновлення на посаді в сумі 117 269,28 грн.

З огляду на те, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 274 ЦПК України вказана справа належить до категорії спорів, що можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, тобто не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження та не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначена справа є малозначною.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Фесенко Ю. О. подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Фесенко Юлії Олександрівни про поновлення строку на касаційне оскарження.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Фесенко Юлії Олександрівні строк на касаційне оскарження рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Фесенко Юлії Олександрівни на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_2 , комунального підприємства «Готель Пирятин» про поновлення на роботі, скасування розпорядження Пирятинського міського голови, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян