Справа № 697/2183/21
Провадження № 2/697/72/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Льон О.М.

за участю секретаря с/з Чемерис Л.М.

позивача за первісним позовом ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом ОСОБА_3

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_4

представників третіх осіб, які

не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Канів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області, про визначення місця проживання дитини

та зустрічним позовом адвоката Потієнко Тетяни Миколаївни, діючої в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області про визначення місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, які не заявляє самостійних вимог: орган опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області про визначення місця проживання дитини.

Позов обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільного сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/183/18 від 14 лютого 2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, а за судовим рішенням №697/436/18 від 24 травня 2018 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з 16.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Їх неповнолітній син ОСОБА_7 проживав разом з нею та перебував на її утриманні. Однак в березні 2021 року відповідач взяв їх сина, мотивуючи це тим, що також бажає поспілкуватися з дитиною, на що вона погодилась, оскільки вважала, що батько також має право спілкуватися з сином. Спочатку відповідач відвіз сина за своїм місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , але згодом перевіз сина до м. Канева та став проживати по АДРЕСА_2 .

Відповідач дитину за її зареєстрованим місцем проживання не повертає, бачитись їй з сином один на один та брати участь у його утриманні, вихованні тощо відповідач не дозволяє. Просить суд визначити місце проживання дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею за адресою: АДРЕСА_3 . Судові витрати покласти на відповідача.

15.11.2021 адвокат Потієнко Т.М., діючи в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: орган опіки і піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, орган опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області про визначення місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів з 01.03.2021. Позов мотивує тим, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу, з лютого 2018 року по березень 2021 року за згодою сторін малолітній ОСОБА_7 проживав разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 . Позивач після створення нової родини фактично проживає у АДРЕСА_5 . З березня 2021 року за згодою сторін малолітній ОСОБА_7 проживає разом з батьком та його родиною: дружиною ОСОБА_9 та малолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мешкаючи з батьком, ОСОБА_7 залишається проживати у звичному для нього середовищі, він продовжує відвідувати свій навчальний дошкільний заклад, спілкуватися зі своїми одногрупниками. Батько піклується про його фізичне та духовне виховання, займається його оздоровленням. Дитина має тісний зв`язок із меншим братом ОСОБА_10 . Позивач, як батько створив належні умови для проживання дітей, має бажання займатися вихованням дітей, піклуватися про їх фізичний та духовний розвиток, дбати про їх матеріальне забезпечення, має бажання забезпечувати дітей необхідним харчуванням та медичним доглядом.

У зв`язку із сімейними обставинами, що склалися в родині матері, малолітній ОСОБА_7 потребує відчуття безпеки, та просить батька не віддавати його нікому. У родині батька дитина відчуває себе психофізіологічно вільно, захищено та комфортно. Розуміючи про рівність прав матері щодо дитини, батько ніколи не перешкоджав їй у побаченнях. Але через емоційну поведінку матері дитини, батьку довелось контролювати їх побачення. Враховуючи інтереси малолітнього сина ОСОБА_7 та його бажання проживати разом з батьком, просить суд визначити місце проживання дитини разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 . Звільнити ОСОБА_3 від сплати аліментів за рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року у справі № 697/436/18 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_7 , починаючи з 01.03.2021. Судові витрати покласти на відповідача за зустрічним позовом.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

Ухвалою судді від 28.10.2021 відкрито провадження за первісним позовом, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

15.11.2021 ухвалою суду, після відкриття провадження, позов ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Після усунення недоліків первісного позову, ухвалою суду від 17.12.2021 прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: орган опіки і піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, орган опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області про визначення місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 18.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 15.03.2022 витребувано докази по справі.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що дійсно на початку березня 2021 року попросила батька ОСОБА_7 залишити їх спільного сина у нього, оскільки вона потребувала медичного обстеження та стаціонарного лікування. Після чого відповідач ОСОБА_3 залишив їх сина у себе та чинив їй перешкоди у його поверненні та спілкуванні з ним, а тому нею було скеровано до суду позов спочатку про негайне відібрання дитини, а вже потім про визначення місця проживання дитини. Після розлучення з відповідачем у 2018 році, їх син залишився проживати з нею, але вона зі своєї сторони ніколи не чинила перешкоди для спілкування сина зі своїм батьком. Відповідач ніколи не ставив питання про повернення йому сина, спілкувався рідко, допомоги на утримання не надавав, тому вона змушена була звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів. Її пригнічує те, що ОСОБА_7 перебуває у сім`ї свого батька, де створена нова сім`я, та її дитину виховує інша жінка. Після повернення з лікарні, відповідач вже оформив ОСОБА_7 у дитячий садочок, дозволу на що вона не давала. Під час телефонної розмови, на її прохання повернути сина ОСОБА_3 відмовився, заборонив його забирати та погрожував своєю собакою. Вона неодноразово приходила до дитячого садочка для зустрічі з сином, перший раз його не було у садочку, наступного разу відповідач відразу прибіг та почав з`ясовувати стосунки. Пізніше вихователями садочку їй було дозволено бачитися з сином, ОСОБА_7 нормально відреагував, у них теплі стосунки. У листопаді 2021 року вихователем було роз`яснено право бачитися з дитиною з 11:30 год. по 12:30 год. та лише на території садочку, за межами відповідач не надавав можливості їй спілкуватися з сином. На даний час останні побачення з сином були вже не в м. Каневі, а у с. Грищинці Черкаського району за місцем проживання батька відповідача. Просить задовольнити її позов та визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1. з нею. Зустрічний позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити.

Представник позивача за первісним позовом - адвокат Васянович В.В. у судовому засіданні первісний позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Зустрічний позов не визнав, у його задоволені просив відмовити повністю. Пояснив, що позивач ОСОБА_1 звернулася до нього у березні 2021 року, ними було зібрано документи та у липні 2021 року подано до суду позов до відповідача про негайне відібрання дитини, але оскільки даний позов був передчасний, тому вже у жовтні 2021 року було повторно ініційовано до суду позов про визначення місця проживання дитини. Також повідомив, що на даний час на розгляді Канівського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом теперішньої дружини відповідача ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу і ОСОБА_7 фактично проживає не в м. Каневі, а в с. Грищинці Черкаського району.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 у судовому засіданні первісний позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Зустрічний позов підтримав, пояснив, що позивач ОСОБА_1 , як мама їх спільної дитини неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. ОСОБА_7 проживаючи з мамою садочок не відвідував, вчасно не проходив медичне обстеження. Зараз він відвідує садочок, займається з дефектологом та логопедом, відвідує гуртки з малювання та плетіння бісеру. Його родина забезпечена усім необхідним, він має постійну роботу, а тому вважає, що його сину ОСОБА_7 буде краще проживати разом з ним, крім того сам ОСОБА_7 виявляє таке бажання, та боїться, що мама його забере та не поверне до батька. Шлюб між ним та його теперішньою дружиною не розірвано, але він не заперечує факту перебування на розгляді у суді справи про розірвання шлюбу між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Представник ОСОБА_3 - адвокат Потієнко Т.М. у судовому засіданні заперечували щодо задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що родина тата малолітнього ОСОБА_7 допомогла йому соціалізуватися, відвідувати садочок та логопеда. Просила суд при вирішенні даних спорів врахувати також висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини. Вказала, що сім`я відповідача в умовах воєнного стану в Україні тимчасово переїхала в с. Грищинці до батька відповідача, оскільки виникла необхідність доглядати за мачухою відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Харитоненко Н.А. у судовому засіданні пояснила, що обоє батьків мають позитивну характеристику. Сільська рада намагалася мирно врегулювати спір, тричі збиралися, але відповідач ОСОБА_3 жодного разу не з`являвся на комісію. Позивач у присутності представника Бобрицької сільської ради телефонувала до ОСОБА_3 , на що останній у грубій формі відмовив у зустрічі з дитиною, таким чином встановлено, що батько дитини дійсно перешкоджає позивачу ОСОБА_1 спілкуватися з їх сином. З метою надання суду висновку служби у справах дітей про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1., виїзд комісії був також здійснений за місцем проживання батьків відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 - с. Грищинці Черкаського району (саме за цією адресою на даний час проживає ОСОБА_3 з сином), де також будо з`ясовано позицію малолітнього, який не заперечував щодо проживання з мамою. Первісний позов підтримала та не заперечує щодо його задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області Костенко Н.Г. у судовому засіданні підтримала наданий суду висновок про доцільність визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1. з батьком ОСОБА_3 , але комісія наголошувала, що батько не має перешкоджати матері спілкуватися з дитиною.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, взявши до уваги пояснення свідків, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24.03.2016 (а.с.9).

Між сторонами виник спір щодо місця проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час розгляду справи досяг 6 років, так як кожен із батьків, які на даний час проживають окремо, вимагає, щоб дитина проживала з ним.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини).

Згідно зі ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ч. 1 ст. 160 СК України, - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно до ч. 1 ст. 161 СК України, - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області №661 від 22.10.2021, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 і має наступний склад сім`ї: син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Згідно характеристики сільського голови Бобрицької сільської ради від 22.10.2021, ОСОБА_1 за час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони. Характеризується як врівноважена, трудолюбива, добросовісна особа (а.с.12).

Згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/183/18 від 14.02.2018 шлюб між сторонами - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.13,14).

Згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/1053/20 від 21.10.2020, змінено розмір аліментів, які призначені до стягнення за рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2018 по справі № 697/436/18, та стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили (а.с.20,21).

Таким чином судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами, їх малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1. залишився проживати з мамою, спору між сторонами з цього приводу не виникало.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_3 вже перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_15 »), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 02.03.2019 (а.с.57). Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво поро народження серії НОМЕР_3 від 21.08.2020) (а.с.58).

У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що на момент розгляду справи у суді, а саме починаючи з березня місяця 2021 року неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1. проживає разом з батьком ОСОБА_3 - відповідачем за первісним позовом, за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до висновку КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бобрицької сільської ради Черкаської області про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 31.05.2021 № ІРЦ-85777/2021/236937, вбачається, що малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особливих освітніх потреб не має, рекомендовано логопедичний супровід (а.с.63-66).

Відповідно до довідки сільського голови Бобрицької сільської ради №1022 від 27.10.2021, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_6 , в будинку, що належить його матері, але довгий час там не проживає. На території Бобрицької сільської ради приватної власності не має (а.с.26).

Відповідно до довідки про доходи №032221-1 від 22.03.2021 вбачається, що ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) працює в ПрАТ «МХП» з 03.02.2020 та обіймає посаду - водій автотранспортних засобів категорії Е. За період з 01.09.2020 по 28.02.2021 його заробітна плата становить 156701,87 грн., сума заробітної плати після оподаткування - 126145 грн. (а.с.61).

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку викладеного ВС у постанові №712/11527/17 від 23.12.2020, відсутність висновку органу опіки та піклування за місцем проживання матері, який мав бути складений задля забезпечення належного розгляду як первісного так і зустрічного позову є порушенням статті 19 СК України.

Саме тому ухвалою суду від 15.03.2022 у даній справі за клопотанням позивача за первісним позовом було витребувано з органу опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_1 в АДРЕСА_3 (а.с.137,138).

Так, відповідно до висновку начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради №522 від 03.12.2021, вбачається, що з березня 2021 року неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1. проживає у родині батька та відвідує ЗДО №8 «Дзвіночок». Хлопчик забезпечений всім необхідним приладдям для навчання та розвитку у садочку. Дитина завжди чиста та охайно одягнена. Фізичний стан задовільний та відповідає віковим показникам. З перших днів відвідування садочка ОСОБА_7 поводився скуто, невпевнено, потребував заохочення, недовірливо відносився до дітей та дорослих. На даний час ОСОБА_7 став життєрадісним та веселим хлопчиком, вільно іде на спілкування, як з дітьми, так і дорослими, знає норми та правила поведінки, дотримується їх.

З вересня 2021 року ОСОБА_1 почала відвідувати дитину в садочку. Зустріч дитини з мамою з початку була напружена зі сторони дитини. ОСОБА_7 хвилювався, щоб мама його не забрала. Вказані обставини з`ясовані під час бесіди дитини з вихователем. Дитина повідомила вихователю і те, що під час проживання з мамою він садочок не відвідував, на дитячому майданчику гуляв рідко, більшу частину часу хлопчик проводив вдома. Але в той же час, мама читала йому казки на ніч.

З бесіди з дитиною вихователю стало відомо, що ОСОБА_7 дуже подобається жити з татом, відвідувати дитячий садочок, де у нього з`явилось багато друзів. На засіданні комісії з`ясовано, що в родині батька виховуються ще двоє дітей, з якими у хлопчика велика прив`язаність. В родині мами також виховується старший брат, з яким ОСОБА_7 спілкується із задоволенням.

Батько дитини не заперечує проти спілкування матері з сином, але на даний час вони не можуть дійти спільної згоди щодо визначення місця проживання дитини. За результатами розгляду даного питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, враховуючи інтереси дитини та особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вирішено за доцільне визначити місця проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_3 (а.с.85,86).

Рішенням виконавчого комітету Канівської міської ради №426 від 06.12.2021 вирішено визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 (а.с.84).

Висновком начальника служби у справах дітей Бобрицької сільської ради №25/01-14 від 05.04.2022, встановлено що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення батьків малолітній ОСОБА_7 проживав разом з матір`ю ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . За місцем проживання характеризується як врівноважена, трудолюбива, добросовісна, зарекомендувала себе з позитивної сторони, приймає активну участь у громадському житті села, в даний час перебуває на обліку в Канівському міськрайонному центрі зайнятості, отримує допомогу по інвалідності. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.03.2022, складеного працівниками служби, у неї створені всі належні умови для комфортного проживання, виховання та розвитку дитини.

Відповідно до висновку фахівця із соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг Степанецької сільської ради ОТГ Черкаського району Черкаської області», складні життєві обставини у ОСОБА_1 відсутні, соціального супроводу вона не потребує, спроможна виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею, має всі необхідні умови та можливості.

ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , але фактично проживав за адресою: АДРЕСА_5 з новою родиною. Працівникам служби у справах дітей провести обстеження умов проживання за цією адресою не вдалося, оскільки в даний час, зважаючи на сімейні обставини (процес розірвання шлюбу), ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_7 . Відповідно акту обстеження умов проживання від 25.03.2022 за фактичним місцем перебування дитини, також створені умови для її комфортного проживання.

Крім того, висновком встановлено, що ОСОБА_3 за місцем роботи характеризується як комунікабельний, чесний, акуратний, завжди тактовний, ввічливий і уважний, відповідально підходить до вирішення поставлених завдань. Складні життєві обставини в його сім`ї відсутні, сім`я не потребує надання соціальних послуг, ОСОБА_3 має можливість фактично доглядати за дитиною.

ОСОБА_1 усно зверталась до служби у справах дітей Бобрицької сільської ради в травні 2021 року з проханням допомогти повернути сина. З її слів, у березні 2021 року вона на певний час віддала дитину батькові, оскільки проходила курс стаціонарного лікування в Черкаській обласній лікарні. Після повернення з лікарні, ОСОБА_1 хотіла забрати сина додому, але батько не віддав дитину, почав чинити перешкоджання у спілкуванні матері та сина. Вона не мала можливості ні бачити сина, ні спілкуватись з ним по телефону. На всі прохання дати можливість поспілкуватись з дитиною, вона отримувала відмову від батька дитини.

Працівниками служби у справах дітей проводилась робота, спрямована на розв`язання спору між батьками за їх згодою. Батьки неодноразово запрошувались на спільні бесіди, але тато ні разу не з`являвся на такі зустрічі, нехтуючи ними і свідомо перешкоджаючи спілкуванню дитини з матір`ю.

У добровільному порядку сторони так і не змогли визначити місце проживання дитини. На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Бобрицької сільської ради 01.04.2022 було заслухано батьків малолітнього ОСОБА_7 , батько якого вважає, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, оскільки дитина не відвідувала дошкільний навчальний заклад, мала проблеми з розвитком. Перешкод матері у спілкуванні з сином він не чинить.

Мати дитини повідомила, що останнім часом все ж таки мала змогу бачити сина, але тільки в певний час і тільки в дитячому садочку, який відвідує ОСОБА_7 . При цьому дитина позитивно ставилась до таких зустрічей, казала, що любить маму і сумує за нею. А оскільки зараз дитячий садочок з об`єктивних причин не працює (в країні запроваджений військовий стан), то і дитину бачити знову не має можливості. Батько і надалі продовжує чинити перешкоди її вільному спілкуванню із сином. Вважає, що іноді з дитиною жорстоко поводяться, оскільки під час останнього побачення з сином, вона помітила у дитини синець. Внаслідок чого він виник, ОСОБА_7 не захотів пояснити.

ОСОБА_1 підтвердила своє бажання повернути сина. Встановлено, що відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 31 травня 2021 року № ІРЦ-85777/2021/236937 КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Бобрицької сільської ради Черкаської області, у дитини середній рівень розвитку, особливих освітніх потреб дитина не має, рекомендовано лише логопедичний супровід.

Службою у справах дітей Бобрицької сільської ради на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.146-148).

Рішенням виконавчого комітету Бобрицької сільської ради №17 від 08.04.2022 вирішено затвердити висновок служби у справах дітей Бобрицької сільської ради від 05.04.2022 №25/01-14 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.145).

Таким чином, матеріали справи містять два висновки служби у справах дітей про розв`язання спору, як за місцем проживання батька дитини, так і за місцем проживання матері дитини, якими не встановлено перешкод для проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1. ні з одним із його батьків.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При цьому, принцип ст. 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити безальтернативно й категорично таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі статті 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Для гармонійного морального та психічного розвитку дітей необхідні стабільні умови проживання, відчуття захищеності, підтримка найближчих для них людей, якими вони вважають обох батьків.

У постановах Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 22 серпня 2018 року у справі № 539/1406/17 зазначено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження неналежного виховання ОСОБА_1 її малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу з батьком дитини, їх син залишився проживати разом з мамою, прохання на тимчасове проживання сина разом з батьком було викликане проходженням нею стаціонарного лікування. Даний факт не заперечувався сторонами та підтверджено показами свідків.

Свідки зі сторони позивача за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснили:

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , яка є матір`ю ОСОБА_1 показала, що у березні 2021 року її донька проходила медичне лікування, на період якого попросила ОСОБА_3 побути з їх спільним сином ОСОБА_7 . Після цього батько не повернув сина, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 почали виникати непорозуміння з приводу місця проживання їх дитини. Її донька намагалася зустрічатися з сином, але батько дитини перешкоджав їй у цьому та чинив опір, натомість ОСОБА_1 ніколи не забороняла йому бачитися з їх сином. ОСОБА_1 разом зі своїми дітьми - ОСОБА_7 та ОСОБА_14 зареєстровані у неї в с. Бобриця Черкаського району, до березня 2021 вони проживали в м. Каневі у гуртожитку, але більше часу проводили у неї в селі. Батько ж ОСОБА_7 ОСОБА_3. власного житла в м. Каневі не має, зареєстрований у будинку його матері в с. Бобриця Канівського району. Вважає вкрай несправедливим той факт, щоб чужа жінка виховувала ОСОБА_7 , в якого є рідна матір.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні показала, що у липні 2021 року вона прибирала подвір`я по АДРЕСА_7 та стала випадковим свідком того, як ОСОБА_1 розмовляла зі своїм сином, який розглядав іграшку, та в цей час підбіг чоловік та вирвав дитину з рук матері, її особисто вразила ця ситуація. Мати дитини при цьому сварок в інтересах дитини не вчиняла, розмовляла спокійно.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні показала, що вона з дитинства знайома з ОСОБА_1 , знає її як чуйну та позитивну особу, працювала з нею у період з 2016 до 2020 року в лікарні. Часто бачила ОСОБА_1 з дітьми у її матері в с. Бобриця Канівського району. Шкідливих звичок ОСОБА_1 не має, вважає, що малолітня дитина має бути з рідною мамою, оскільки цей зв`язок є природнім.

Свідок ОСОБА_23 , який є депутатом Бобрицької сільської ради Черкаської області у судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 зі своїми дітьми часто перебуває у гостях у своєї матері в с. Бобриця Канівського району. Жодних негативних характеристик на їх сім`ю він не знає, ОСОБА_1 не позбавлена батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_7 , звернень до сільської ради щодо її неправомірних дій та поведінки, неналежного догляду за дітьми не надходило. Він також знає колишнього чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_3 , але охарактеризувати його не може.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні пояснила, що вона знайома з сім`єю позивача ОСОБА_1 вже давно. Знає, що ОСОБА_1 дала малолітнього ОСОБА_7 його батькові у скрутну для неї хвилину, це було пов`язано з її лікуванням. ОСОБА_1 є позитивною людиною, шкідливих звичок не має, а тому їй не зрозуміло чому відповідач забрав та не повертає їй їх спільного сина.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснила, що також давно знає сім`ю позивача. Їй відомо, що ОСОБА_1 разом з дітьми часто гостює у її матері в с. Бобриця, діти виховані, завжди чисті, охайно одягнені. Сама ОСОБА_1 не має шкідливих звичок, як мама порядна та належним чином виконує свої обов`язки щодо їх виховання. Відповідача ОСОБА_3 вона достовірно не знає.

Свідки зі сторони позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснили:

Свідок ОСОБА_27 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_3 показала, що позивач попросила її сина взяти до себе їх спільного сина на час її лікування, а потім дитина залишилася у його сім`ї. Зі слів онука, останній хоче проживати у сім`ї з татом. Вона вважає, що емоційний стан ОСОБА_7 після проживання з батьком покращився, він став веселішим, оскільки до цього він був замкнутий.

Свідок ОСОБА_28 , яка є вихователем ДНЗ «Дзвіночок» у судовому засіданні показала, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1. почав відвідувати садочок, починаючи з 23.03.2021. Хлопчика привів його тато, але повідомив, що може приходити і мама. Спочатку ОСОБА_7 був замкнутий, не спілкувався з дітьми та вихователями, а вже через два тижні почав спілкуватися, на заняттях активно реагував, став впевненим. З ініціативи тата ОСОБА_7 , останній почав відвідувати логопеда та гурток малювання. Мама - ОСОБА_1 відвідувала ОСОБА_7 , приносила гостинці (печиво, фрукти), будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною вихователі не чинили. На її думку дитині краще проживати з батьком.

ОСОБА_29 , який є батьком відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 краще проживати з його батьком. До проживання онука з ОСОБА_1 (мамою) він з ним не спілкувався. ОСОБА_1 зловживала алкоголем, йому також відомо, що вона лікувалася, тому онук з березня 2021 року опинився у батька.

Свідок ОСОБА_9 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що на прохання мами ОСОБА_7 , останній з 03.03.2021 почав проживати у її з чоловіком сім`ї. ОСОБА_7 спочатку на контакт не йшов, був замкнутим, вона з чоловіком оформили хлопчика до дитячого садочку «Дзвіночок», де пізніше він почав відвідувати логопеда. За час проживання ОСОБА_7 у їх сім`ї, він став краще комунікувати, його емоційних стан покращився. До звернення до суду з позовом, ОСОБА_1 не повідомляла про бажання забрати сина, перешкоди їй у спілкуванні з ним не чинили, крім того інший син ОСОБА_1 ОСОБА_14 також приходив до них, де грався з братом. Вважає, що ОСОБА_7 краще проживати зі своїм батьком.

З матеріалів справи вбачається бажання обох батьків на проживання з їх спільним сином, а також наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини і у матері, і у батька, їх позитивних характеристик з місць проживання та роботи. Натомість, судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що батько малолітнього ОСОБА_7 , після тимчасового проживання у нього сина (на період лікування матері) не повернув останнього його матері, не маючи для цього підстав. Доказів невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, залишення нею дитини без нагляду, аморальну поведінку, зловживання нею забороненими речовинами суду не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 самовільно, без погодження з матір`ю змінив місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , залишивши його проживати у себе.

У судовому засіданні встановлено, що останнім часом малолітній ОСОБА_7 почав фактично проживати разом зі своїм батьком за іншою адресою, а саме в с. Грищинці Черкаського (Канівського) району Черкаської області, за місцем проживання мачухи відповідача за первісним позовом. Як пояснив у судовому засіданні сам ОСОБА_3 , його з сином переїзд викликаний воєнним станом у країні та потребою в догляді за мачухою. Інформації щодо проживання разом з ним в с. Грищинці Черкаського району його теперішньої дружини та їх спільної дитини, суду він не надав. Натомість, не заперечував факт перебування на розгляді у Канівському міськрайонному суді Черкаської області цивільної справи про розірвання шлюбу між ним та його дружиною ОСОБА_9 , за позовом останньої.

Суд вважає, що дитина сторін є особою малолітнього віку, тому для неї вкрай необхідним є контакт з матір`ю для забезпечення її нормального психоемоційного стану та відчуття благополуччя. Для малолітнього, на даний час шестирічного ОСОБА_7 має значення не тільки наявність в одного з батьків належних матеріально - побутових умов та їх працевлаштованість. В такому віці дитина повинна відчувати себе вільною у можливості спілкування з обома батьками. Судом встановлено, що під час проживання ОСОБА_7 з мамою, остання не чинила перешкоди для спілкування його з татом, натомість останній, під час проживання сина у його родині не сприяв позивачу у спілкуванні з сином та чинив перешкоди.

Після зміни останнього місця проживання малолітнього ОСОБА_7 , а саме переїзду його з батьком з м. Канева до с. Грищинці Черкаського району, може скластися ситуація, що малолітній ОСОБА_7 буде залишатися на вихованні у малознайомих йому людей - бабусі та дідуся, адже батько дитини має постійну роботу за межами с. Грищинці Черкаського району.

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, беручи до уваги те, що відповідач самочинно, без згоди позивача змінив визначене сторонами раніше місце проживання їх спільного сина, після чого мати дитини не має можливості вільно брати участь у спілкуванні та вихованні дитини, і відповідачем не надано та судом не встановлено належних та переконливих доказів, що за місцем проживання позивача за первісним позовом є реальна загроза життю та здоров`ю дитини або обставини змінилися так, що повернення суперечить інтересам малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є передбачені законом підстави до визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмет доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, показами свідків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи висновки служб у справах дітей про визначення місця проживання дитини, суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають до задоволення.

З урахуванням викладеного, відповідно у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини разом з ним необхідно відмовити.

Щодо вимоги ОСОБА_3 про звільнення його від сплати аліментів, починаючи з 01 березня 2021 року, суд зазначає наступне.

Так, представником позивача за зустрічним позовом, крім вимоги про визначення місця проживання малолітнього сина заявлено вимогу про звільнення ОСОБА_3 від сплати аліментів за рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2018 у справі №697/436/18.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1. дійсно у період з 01.03.2021 по день винесення судового рішення проживав з батьком та перебував відповідно на його утриманні, однак розмір призначених до стягнення аліментів за вказаним представником позивача судовим рішенням Канівського міськрайонного суду №697/436/18 від 24.05.2018 вже було змінено на підставі судового рішення №697/1053/20 від 21.10.2020, а саме стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили (а.с.20,21).

Відповідно виконавчий лист Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/436/18 від 24.05.2018 відкликано з виконання.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача за зустрічним позовом про звільнення його від сплати аліментів, починаючи з 01 березня 2021 року.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дитини з одним з батьків, другий з батьків не позбавлений права відвідувати сина, спілкуватися з ним, здійснювати свої батьківські обов`язки.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть однакову відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Керуючись ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом, з його матір`ю ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

У задоволенні зустрічного позову адвоката Потієнко Тетяни Миколаївни, діючої в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області про визначення місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.М. Льон

Повний текст рішення суду складено 09 травня 2022 року (7,8 травня вихідні дні).

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Треті особи:

-Орган опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області, , с. Бобриця, вул. Дружби, 4, Черкаський район Черкаська область.

-Орган опіки і піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, , м. Канів, вул. Шевченка, 49, Черкаська область.