Постанова

Іменем України

29 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 759/16206/14-ц

провадження № 61-21201св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Сердюка В. В.,

учасники справи:

заявник - приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз»,

заінтересовані особи: заступник директора Департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименко Роман Васильович, компанія «Nibulon s.a.»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року в складі колегії суддів: Верланова С. М., Мережко М. В., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги

У травні 2019 року приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз» (далі - ПрАТ «Компанія «Райз») звернулося до суду зі скаргою в якій просило визнати неправомірною та скасувати постанову (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України) Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162.

В обґрунтування вимог скарги ПрАТ «Компанія «Райз» послалося на те, що за наслідком розгляду скарги компанії «Nibulon s.a.» в межах виконавчого провадження № 55583162 начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименко Р. В. прийняв постанову про перевірку виконавчого провадження, в якій, на думку скаржника, привласнив функції суду, оскільки здійснив дослідження фактів та надав правову оцінку доказам, які є предметом розгляду у справі № 759/16206/14-ц, а також здійснив спробу тлумачення судового рішення, яке виконується органом ДВС, чим порушив права ПрАТ «Компанія «Райз» як боржника у виконавчому провадженні.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року у відкритті провадження за скаргою відмовлено.

Ухвала районного суду мотивована тим, що предметом оскарження в даній справі є рішення заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В., прийняте ним під час реалізації владних повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням державним виконавцем чинного законодавства, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року апеляційну скаргу ПрАТ «Компанія «Райз» залишено без задоволення, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року без змін.

Апеляційний суд уважав, що ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права та погодився з висновками суду першої інстанції щодо непідвідомчості даної справи судам цивільної юрисдикції, оскільки оскаржувана постанова начальника відділу органу ДВС не спрямована на примусове виконання конкретного судового рішення та стосується реалізації суб`єктом оскарження наданих йому законом владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявник вже звертався до суду адміністративної юрисдикції з аналогічними вимогами, однак ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 липня 2019 року провадження в справі закрито у зв`язку з непідвідомчістю спору адміністративним судам, апеляційний суд відхилив з посиланням на те, що заявник не оскаржував ухвалу адміністративного суду в апеляційному порядку.

16 жовтня 2020 року ПрАТ «Компанія «Райз» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року клопотання ПрАТ «Компанія «Райз» задоволено, справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року справу повернуто на розгляд Верховного Суду у складі відповідної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Постановою Верховного Суду від 10 березня 2021 року касаційну скаргу ПрАТ «Компанія «Райз» задоволено. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» на постанову заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162.

Постанова мотивована тим, що оскільки Окружний адміністративний суд м. Києва закрив провадження в справі за позовними вимогами ПрАТ «Компанія «Райз» про визнання неправомірною та скасування постанови (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162, які є аналогічними вимогам у справі, що переглядається, то з огляду на вимоги частини другої статті 239 КАС України у випадку залишення в силі ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в справі заявник не зможе реалізувати його право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки у справі, що переглядається, непослідовність національних судів створила ПрАТ «Компанія «Райз» перешкоди в реалізації права на судовий захист, то суд касаційної інстанції дійшов висновку, що розгляд цього спору має завершитися за правилами цивільного судочинства.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року закрито провадження у справі за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» про визнання неправомірною та скасування постанови (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162.

Закриваючи провадження у справі за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз», суд першої інстанції керувався пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України й виходив із того, що виконавчим документом, примусове виконання якого здійснюється у виконавчому провадженні № 55583162 у складі зведеного виконавчого провадження № 55597466, є виконавчий лист від 28 грудня 2017 року, виданий Святошинським районним судом м. Києва на підставі рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323(і). Разом з тим, Святошинський районний суд м. Києва не розглядав даний спір, як суд першої інстанції, а тому відсутні підстави для звернення до суду в порядку цивільного судочинства з даною скаргою у зведеному виконавчому провадженні в порядку статті 477 ЦПК України.

Також суд першої інстанції, проаналізувавши постанову Верховного Суду від 10 березня 2021 року у даній справі, виходив із того, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «Компанія «Райз» до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії. Тому суд дійшов висновку, що ПрАТ «Компанія Райз» може реалізувати своє право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року апеляційну скаргу ПрАТ «Компанія «Райз» задоволено. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний суд виходив з того, що закриваючи провадження у даній справі за скаргою ПрАТ «Компанія Райз» з тих підстав, що вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції, у порушення вимог частини першої статті 417 ЦПК України, не виконав імперативну вказівку, що міститься в постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року, яка є обов`язковою для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, про те, що розгляд цього спору за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» має завершитися за правилами цивільного судочинства.

Що стосується посилання суду першої інстанції на те, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі № 640/10060/21 за позовом ПрАТ «Компанія «Райз» до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, то колегія суддів вважала, що вказана обставина у даному випадку не є підставою для закриття провадження у даній справі, з урахуванням імперативної вказівки суду касаційної інстанції про те, що розгляд цього спору за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» має завершитися за правилами цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судового рішення заявник посилається на частину другу статті 389 ЦПК України.

Вказує, що апеляційний суд не врахував висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17, від 17 жовтня 2018 року у справах № 927/395/13 та № 5028/16/2/2012, від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16, від 10 квітня 2019 року у справі № 908/595/18, від 24 квітня 2019 року у справі № 805/3267/16-а.

Касаційна скарга мотивована тим, що предметом судового розгляду у даній справі є правомірність рішення (постанови) посадової особи органу державної виконавчої служби. Судом апеляційної інстанції порушено правила визначення цивільної юрисдикції, передбачені статтею 19 ЦПК України та статтею 287 КАС України.

Разом з тим, нормативно-правового обґрунтування належності спору у даній справі до юрисдикції суду за правилами саме цивільного судочинства постанова Верховного Суду від 10 березня 2021 року не містить. Виконання вказівок суду касаційної інстанції вичерпується вирішенням судом першої інстанції питання про відкриття провадження за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз». Отже, при постановленні ухвали від 16 червня 2021 року вказані вказівки Верховного Суду Святошинським районним судом м. Києва виконані в повному обсязі.

Також, враховуючи, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі № 640/10060/21 за позовом ПрАТ «Компанія «Райз» до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, ПрАТ «Компанія «Райз» може реалізувати своє право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, заявник просить передати дану справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на те, що відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України заявляв про порушення правил предметної і суб`єктної юрисдикції, обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах, а також Велика Палата Верховного Суду не викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

Компанія «Nibulon s.a.» подала до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу задовольнити.

Компанія «Nibulon s.a.» погоджується з доводами касаційної скарги та вважає, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм процесуального права та не відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо правил розмежування справ цивільної і адміністративної юрисдикції, а отже підлягає скасуванню.

ПрАТ «Компанія «Райз» подало до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Вказувало, що після перегляду Верховним Судом даної справи, суд першої інстанції повинен був відкрити провадження в справі та розглянути скаргу по суті з ухваленням рішення про задоволення або відмову у задоволенні скарги.

Разом з тим, розгляд Окружним адміністративним судом м. Києва від 21 квітня 2021 року справи № 640/10060/21 не має відношення до даної справи, оскільки предметом розгляду справи № 640/10060/21 є оскарження дій, що виразились у складенні перерахунку відсотків за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва № 759/16206/14-ц від 28 грудня 2017 року та визнання його нечинним.

Провадження у суді касаційної інстанції

Касаційна скарга до Верховного Суду подана відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України

20 грудня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що закриваючи провадження у даній справі за скаргою ПрАТ «Компанія Райз» з тих підстав, що вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції, у порушення вимог частини першої статті 417 ЦПК України, не виконав імперативну вказівку, що міститься в постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року, яка є обов`язковою для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, про те, що розгляд цього спору за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» має завершитися за правилами цивільного судочинства.

Посилання суду першої інстанції на те, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі № 640/10060/21 за позовом ПрАТ «Компанія «Райз» до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії є безпідставними, оскільки вказана обставина у даному випадку не є підставою для закриття провадження у даній справі, з урахуванням імперативної вказівки суду касаційної інстанції про те, що розгляд цього спору за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» має завершитися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В даній справі, постановою Верховного Суду від 10 березня 2021 року зроблено висновок: «За змістом частини другої статті 239 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду касаційної скарги) в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Оскільки Окружний адміністративний суд м. Києва закрив провадження в справі за позовними вимогами ПрАТ «Компанія «Райз» про визнання неправомірною та скасування постанови (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162, які є аналогічними вимогам у справі, що переглядається, то з огляду на вимоги частини другої статті 239 КАС України у випадку залишення в силі ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в справі заявник не зможе реалізувати його право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства.

У справі, що переглядається, непослідовність національних судів створила ПрАТ «Компанія «Райз» перешкоди в реалізації права на судовий захист, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку, що розгляд цього спору має завершитися за правилами цивільного судочинства».

Отже, Верховний Суд зазначив, що розгляд цього спору за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» в даному випадку має завершитися за правилами цивільного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Проте, суд першої інстанції, при новому розгляді порушив вимоги статті 417 ЦПК України, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі № 640/10060/21 за позовом ПрАТ «Компанія «Райз» до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, а тому ПрАТ «Компанія «Райз» може реалізувати своє право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства, слід зазначити наступне.

ПрАТ «Компанія «Райз» звернулося до суду зі скаргою в якій просило визнати неправомірною та скасувати постанову (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року у відкритті провадження за скаргою відмовлено, оскільки така скарга підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства (справа № 759/16206/14-ц, провадження № 4-с/759/128/19).

ПрАТ «Компанія «Райз» звернулося до адміністративного суду з позовом до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з аналогічними вимогами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 липня 2019 року закрито провадження у справі № 640/10096/19 за позовом ПрАТ «Компанія «Райз» до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, третя особа - «NIBULOS S.A.», про визнання протиправною та скасування постанови (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162, оскільки даний спір повинен бути розглянутий за правилами цивільного судочинства. Згідно з відомостями ЄДРСР дана ухвала не оскаржувалась в апеляційному порядку.

Після звернення до адміністративного суду, ПрАТ «Компанія «Райз» оскаржило ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року, а згодом й постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року (справа № 759/16206/14-ц, провадження № 4-с/759/128/19).

Постановою Верховного Суду від 10 березня 2021 року касаційну скаргу ПрАТ «Компанія «Райз» задоволено. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» на постанову заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162 (справа № 759/16206/14-ц, провадження № 4-с/759/128/19).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року закрито провадження у справі за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» про визнання неправомірною та скасування постанови (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року апеляційну скаргу ПрАТ «Компанія «Райз» задоволено. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року, які врахував апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції від 16 червня 2021 року про закриття провадження у справі та направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, Верховний Суд вважав, що ця справа (№ 759/16206/14-ц, провадження № 4-с/759/128/19) має бути розглянута за правилами цивільного судочинства виключно і лише тому, що заявнику має бути забезпечено доступ до правосуддя, що включає і розгляд скарги по суті, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки непослідовність національних судів створила ПрАТ «Компанія «Райз» перешкоди в реалізації права на судовий захист.

Водночас, у лютому 2018 року ПрАТ «Компанія «Райз» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення та дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренка С. В., в якій просило суд визнати неправомірними дії державного виконавця, що полягають у складанні перерахунку відсотків за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2017 року № 759/16206/14-ц станом на 01 січня 2019 року у виконавчому провадженні № 55583162 та надсиланні повідомлення від 21 січня 2019 року, а також визнати нечинним вказаний перерахунок.

Ухвалою Святошинського суду м. Києва від 05 грудня 2019 року скаргу ПрАТ «Компанія «Райз» залишено без задоволення (справа № 759/16206/14-ц, провадження № 4-с/759/81/19).

Справа № 759/16206/14-ц (провадження № 4-с/759/81/19) переглядалась неодноразово.

Останньою постановою Верховного Суду від 21 листопада 2021 року касаційну скаргу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренка С. В. залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року залишено без змін.

Разом з тим, ПрАТ «Компанія «Райз» звернулось до адміністративного суду з позовом Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з аналогічними вимогами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі № 640/10060/21 та ухвалою від 02 вересня 2021 року зупинено провадження у справі № 640/10060/21 за позовом ПрАТ «Компанія «Райз» до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, третя особа: Іноземна юридична компанія «Nibulon S.A.» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 759/16206/14-ц, ухваленого за наслідками розгляду касаційної скарги старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренка С. В. на постанову Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року.

Отже, посилання на те, що 21 квітня 2021 року Окружний адміністративний суд м. Києва відкрив провадження у справі № 640/10060/21 не заслуговують на увагу, оскільки ПрАТ «Компанія «Райз» подало до суду різні скарги, зокрема, в справі (№ 759/16206/14-ц, провадження № 4-с/759/128/19), яка переглядається, ПрАТ «Компанія «Райз» просило суд визнати неправомірною та скасувати постанову (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162, проте в справі № 759/16206/14-ц (провадження № 4-с/759/81/19) та в справі № 640/10060/21 ПрАТ «Компанія «Райз» просило суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренка С. В., що полягають у складанні перерахунку відсотків за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2017 року № 759/16206/14-ц станом на 01 січня 2019 року у виконавчому провадженні № 55583162 та надсиланні повідомлення від 21 січня 2019 року, а також визнати нечинним вказаний перерахунок.

Безпідставним є посилання у касаційній скарзі на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, які були викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17, від 17 жовтня 2018 року у справах № 927/395/13 та № 5028/16/2/2012, від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16, від 10 квітня 2019 року у справі № 908/595/18, від 24 квітня 2019 року у справі № 805/3267/16-а, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини

є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не

будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

У наведених як приклад постановах касаційного суду встановлено, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 287 КАС України.

Проте, в справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції зазначив, що саме непослідовність національних судів створила ПрАТ «Компанія «Райз» перешкоди в реалізації права на судових захист, тому розгляд цього спору має завершитися за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що апеляційний суд у справі, що переглядається, не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у наведених як приклад постановах касаційного суду, оскільки у наведених справах заявник може реалізувати своє право на доступ до суду, однак в даній справі, якщо буде закрито провадження у справі за вказаною скаргою та враховуючи, що закрито провадження у справі за правилами адміністративного судочинства, ПрАТ «Компанія «Райз» не зможе реалізувати своє право на доступ до суду.

Аргументи касаційної скарги щодо необхідності передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

За змістом частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Посилаючись на оскарження судового рішення з підстав порушення судом апеляційної інстанції правил юрисдикції, відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України не обґрунтував порушення судом апеляційної інстанції правил юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову в подібних правовідносинах, що свідчить про відсутність передбачених статтею 403 ЦПК України підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 766/10137/17 (провадження № 14-658цс18) зазначено, що «прийняття 03 липня 2018 року апеляційним судом Херсонської області оскаржуваної постанови про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства, а також постановлення 09 червня 2017 року Херсонським окружним адміністративним судом ухвали про відмову у відкритті провадження у справі № 821/873/17, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, поставили під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права заявника на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. З огляду на існування юрисдикційного конфлікту та імперативний припис частини п`ятої статті 170 КАС України Велика Палата Верховного Суду вважає, що ця справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства виключно і лише тому, що заявниці має бути забезпечено доступ до правосуддя, що включає і розгляд скарги по суті, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду у належному, адміністративному, судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду». Отже, Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Разом з тим, дану справу вже було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, однак ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року справу повернуто на розгляд Верховного Суду у складі відповідної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Оскаржуване судове рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення наведено дані про встановлені обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також надано оцінку всім доказам.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів

є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

При цьому суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, тому з огляду на вимоги процесуального закону не здійснює оцінку доказів, у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності

від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої

статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови, оскільки суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням

норм процесуального права, що відповідно до частини третьої

статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 141, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною

і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк