Ухвала

27 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 200/18725/14

провадження № 61-15450св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 22 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ML-302/388/2006, згідно з умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 40 800,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 5,49 + FIDR річних за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 22 листопада

2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки, за умовами якого останній зобов`язався відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту.

Також на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором

22 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладений договір поруки, за умовами якого останній зобов`язався відповідати за виконання

ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту.

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», 22 лютого 2013 року уклало договір факторингу з ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за яким відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 та договорами поруки укладеними з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 обов`язків з повернення кредитних коштів, станом на 15 жовтня 2014 року, вона має заборгованість за кредитом у розмірі 43 570,14 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 37 945,46 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом - 2 824,68 доларів США, пеня - 2 800,00 доларів США.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором від 22 листопада 2006 року № МL-302/388/2006 у розмірі 43 570,14 доларів США.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 18 червня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 22 листопада

2006 року № ML-302/388/2006 у розмірі 43 570,14 доларів США що в еквіваленті становить 564 322,11 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом -

37 945,46 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 2 824,68 доларів США, пеня - 2 800,00 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада

2017 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 22 листопада 2006 року № ML-302/388/2006 у розмірі 43 570,14 доларів США, що в еквіваленті становить 564 322,11 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 37 945,46 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 2 824,68 доларів США, пеня - 2 800,00 доларів США. В частині вимог до поручителів відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що позичальник неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника. Разом з тим, позовні вимоги до поручителів не підлягають задоволенню, оскільки у позивача виникло право пред`явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту починаючи з моменту виникнення заборгованості ОСОБА_1 перед банком - 12 січня 2013 року, протягом наступних шести місяців, до 12 липня 2013 року, проте таку вимогу до поручителів банк пред`явив лише 27 жовтня 2014 року, тобто після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку чинності поруки, тому поруку відповідачів суд вважав припиненою 12 липня 2013 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року апеляційні скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачкою допущено порушення зобов`язання з погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з позичальника. Проте, вимоги до поручителів не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 починаючи з 12 січня 2013 року перестала виконувати свої зобов`язань за кредитним договором, а банк пред`явив вимогу до поручителів 27 жовтня 2014 року, тобто після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

Постановою Верховного Суду від 10 березня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційний суд, скасовуючи постанову апеляційного суду, виходив з того, що апеляційний суд, переглядаючи скарги, не надав належної оцінки доводам заявника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо неналежного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року апеляційні скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову. Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором

від 22 листопада 2006 року № ML-302/388/2006, станом на 15 жовтня 2014 року, у загальному розмірі 40 770,14 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 37 945,46 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2 824,68 доларів США. Стягнуто солідарно з

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 22 листопада 2006 року № ML-302/388/2006, станом на 15 жовтня 2014 року, у загальному розмірі 40 770,14 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 37 945,46 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2 824,68 доларів США. У задоволенні інших вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що позичальник здійснила останній платіж 08 листопада 2012 року, а оскільки позивач заявив вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань у цілому, і заявлена до стягнення заборгованість за тілом кредиту нарахована станом на грудень 2012 року, за процентами - на лютий 2013 року, тобто складається з залишкової заборгованості, без врахування несплачених щомісячних платежів, то наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами з відповідачів. Вимоги щодо стягнення пені не підлягають задоволенню, оскільки остання нарахована за період із 12 червня 2017 року по 22 травня 2018 року.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У вересні 2021 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, що згідно з пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд.

Учасники справи своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалися.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

У листопаді 2021 року справа № 200/18725/14 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року призначити до судового розгляду на 11 травня 2022 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний