Справа № 585/212/22
Номер провадження 2/585/240/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря М.В. Шунько, розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Роменське вище професійне училище» про скасування наказу про відсторонення від виконання професійних обов`язків та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного професійно-технічного навчального закладу «Роменське вище професійне училище», надалі - ДПТНЗ «Роменське ВПУ», і просить скасувати наказ Державного професійно-технічного навчального закладу «Роменське вище професійне училище» № 253-ОД від 05.11.2021 р. про відсторонення його від виконання професійних обов`язків, як незаконний, та поновити його на роботі на посаді інженера-електроніка. Зобов`язати відповідача виплатити йому середньомісячний заробіток за період вимушеного прогулу з 8.11.2021 р. по день допуску до роботи. В обґрунтування позову вказав, що він працює в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Роменське вище професійне училище» на посаді інженера-електроніка з 2013 року. 05.11.2021 р. йому вручили копію наказу № 253-ОД про відсторонення від роботи з 08.11.2021р. у зв`язку із непредставленням даних про вакцинацію від КОВІД. В цей же день він подав заяву-заперечення секретарю Офат Т.П., яка прочитавши, відмовилась її приймати, пояснивши це тим, що вже закінчується робочий день і запропонувала принести її зранку 08.11.2021р. Зранку зазначеного дня він прийшов до кабінету цієї ж посадової особи для здачі зазначеної заяви-заперечення, вона навіть не допустила його до кабінету виштовхнула за поріг і закрила двері на замок, пояснюючи це тим, що він відсторонений від роботи. І таким чином в п`ятницю 05.08.2021р. вона пропонувала принести зазначену заяву в понеділок 08.08.2021р., а в цей день взагалі не впустила його до свого кабінету, закривши перед його носом на замок, а черговий почав виштовхувати його з коридора на вулицю. Відповідного акту про недопуск його до роботи не складали і йому не вручали. Із-за цього він змушений був викликати працівників поліції. Вважає, що відсторонення його від роботи є неприпустимим та таким, що порушує його права як громадянина України та працівника, а дії роботодавця незаконними та такими, що порушують низку нормативно-правових актів та основний закон - Конституцію України і підлягає скасуванню із слідуючих підстав. Він є громадянином України згідно Конституції якої Україна є правовою соціальною державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Стаття 19. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статті, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками, зокрема щеплена людина чи ні. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. І тільки в умовах воєнного або надзвичайного стану (які в нашій державі не вводилися) можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29,40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60,61, 62, 63 цієї Конституції. Ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. (Див. ст.ст. 1, 3, 8, 19,21, 22,24, 33,60, 64 Конституції України). Відповідно до ст. 2-1 КЗпП забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, тендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. Стаття 46 КЗпП передбачає випадки відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Інший випадок передбачений законодавством не може стосуватися випадку коли людина не вакцинувалася від КОВІД-19, чи коли у підприємства немає даних про проведення такої «вакцинації». А відповідач і не повинен мати такі дані, оскільки дані про стан здоров`я відносяться до конфіденційної інформації, яка не підлягає розголошенню без згоди людини. А такої згоди я нікому не давав. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно ст. 286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи. Крім цього ні в моєму трудовому контракті, ні в моїй посадовій інструкції чи в будь-якому іншому документі, підписаному між мною і відповідачем, зобов`язання про здійснення такого щеплення немає. Таким чином сама по собі вимога відповідача до мене надати докази проведення відносно мене, якихось медичних маніпуляцій та проведення щеплень, є незаконною. Працівник може бути відсторонений від роботи тільки в тому випадку, коли він захворів на відповідну хворобу. В адміністрації навчального закладу немає ніяких підстав вважати його таким. Якщо вона сумнівається, то повинна б була проводити на підприємстві з допомогою медичного працівника кожні 3-5 днів відповідні безоплатні тестування, як це робиться у Верховній Раді Україні, де більша половина депутатів та їх обслуговуючих працівників невакциновані і систематично проходить безоплатне тестування. І ніхто їх від роботи не відстороняє. У нас же не феодальна держава. Стаття 49 Конституції передбачає надання медичної допомоги саме безоплатно. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення віл обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.Наказом МОЗ України від 04.10.2021 № 2153, відповідно до статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), та з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики, затверджено «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Згідно Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням до вказаного переліку увійшли працівники вентральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів, закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Сам наказ МОЗ України від 04.10.2021 № 2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, а лише затверджує «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (в подальшому Переліком). Обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, визначено відповідним Переліком, який підписаний Генеральним директором Директорату громадського здоров`я та профілактики захворюваності і який відповідно не уповноважений ви і начати окремі професії, виробництва та організації, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб. Тобто фактично обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 наказом МОЗ України від 04.10.2021 № 2153 для певних професій, виробництв та організацій не визначена, а затверджено лише «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено, що лише профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Тобто фактично з прийняттям відповідного наказу правове регулювання та визначення тих профілактичних щеплень, які є обов`язковими не змінилось, а відтак відсторонення його, як працівника, який і входить до переліку затвердженого наказом МОЗ України від 04.10.2021 № 2153 є незаконним, оскільки саме до компетенції МОЗ України входить повноваження визначати Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що відповідно і зобов`язує МОЗ самостійно визначати відповідні хвороби та інфекції. В будь-якому випадку, відповідно до п.4 Положення про організацію і проведення профілактичних щеплень, яке затверджене Наказом Міністерства охорони здоров`я України 16.09.2011 № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 11.08.2014 № 551) щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами згідно з Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.08.2014 № 551), та інструкціями із застосування вакцини або анатоксину, затвердженими в установленому порядку. Профілактичні щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 до вказаного Календаря профілактичних щеплень в Україні не включені, а відтак посилання та обґрунтування відповідачем необхідності наявності доказів щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з якимись датами, як то 05.11.2021 чи то 08.11.2021 є незаконним. Положення п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» зобов`язують, а не надають право підприємствам, установам і організаціям усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно- епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. В оспорюваному наказі відсутнє посилання, як на підставу його винесення, подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення його від роботи, він однозначно є безпідставним, свавільним та підлягає скасуванню. Крім того вказана норма права передбачає таку можливість щодо осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. В той же час МОЗ України не затверджувало на даний час переліку інфекцій, ухилення щеплення від яких може бути підставою для відсторонення від роботи. Крім цього звертає увагу суду на те, що «вакцинація» від КОВІД 19, як зазначено в законодавстві, являється добровільною. А добровільність не передбачає ніякого примусу включаючи примус щодо недопущення до робочого місця, в іншому випадку вона є не добровільною, а примусовою. Більше того пропонована «вакцина» являється експериментальною, тобто такою, наслідки дії якої ще не вивчені, а значить і із цієї точки зору вона може застосовуватися тільки на добровольцях, а не підлягати масовому вжитку. При цій «вакцинації» лікарі дають людям спочатку підписати відмову, що вони не несуть ніякої відповідальності, якщо людина від такого щеплення помре. Таким чином примус до «вакцинації» шляхом недопуску до роботи являється скоєнням злочину. Положення ст. 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування, а з 8.11.2021р. і по цей час я не допущений до роботи.

01 лютого 2021 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

03 березня 2022 року до суду надійшов відзив відповідача ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище», в якому відповідач заперечував проти зазначених в позові вимог позивача, зазначивши, що відповідно до ч, 1 ст. 46 Кодексу законів про працю України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в Інших випадках, передбачених законодавством. Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних і інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відповідно до п. 3 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ України від 04.10.2021 № 2153, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби СОVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. підлягають працівники: закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіта та наукових установ незалежно від типу та форми власності (В разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 жовтня 2019 року № 2070)). Таким чином, законами України передбачена можливість та визначені умови і порядок відсторонення від роботи працівників закладів професійної (професійно - технічної) освіти, які не зробили профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. При цьому, можливість профілактичних щеплень передбачене ч. 1 cт. 46 Кодексу законів про працю України, ч. 2 cт. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», тобто законами України, а не підзаконними актами. Пункт 3 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ України від 04.10.2021 № 2153, п. 416 Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» лише конкретизують положення зазначених законів. Також зазначають, що ДПТНЗ «Роменське ВПУ» не вимагав у позивача інформацію про діагноз та методи лікування чи іншу інформацію щодо стану його здоров`я, а лише пропонував надати документ, який підтверджує здійснення ним обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19 або висновок про наявність у нього протипоказань до вакцинації проти COVID-I9, виданого закладом охорони здоров`я. Вважають вимоги позивача про його поновлення на роботі та про виплату середньомісячного заробітку за період вимушеного прогулу не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, оскільки поновлення на роботі за рішенням суду можливе у разі звільнення працівника без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу. Відповідач не звільняв позивача і не переводив його на іншу роботу, а лише відсторонив від роботи, тому відсутні підстави для його поновлення на роботі. У зв`язку з цим так само необгрунтованою є і вимога про виплату позивачу середньомісячного заробітку. Щодо доводів позивача про добровільність вакцинації, то відповідач не змушує його здійснювати щеплення, а лише пропонує надати довідку про вакцинацію. Також зазначають, що позивачу не відмовляли у реєстрації його заяви, що підтверджується копією самої заяви з відміткою про прийняття. А учні та інші працівники ДПТНЗ «Роменське ВПУ» мають право на безпечні та здорові умови навчання та праці. З огляду на викладене вище, вважають, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов і просив задоволити, підтвердив обґрунтування наведені в позовній заяві. Суду пояснив, що ставлення роботодавця до нього упереджене і його підозрюють у наявності захворювання, але інформації про стан здоров`я конфіденційна і він не повинен надавати такі дані роботодавцю. Позовні вимоги викладені вірно і суд має їх вирішувати саме так. Вакцинація від КОВІД є добровільною і ОСОБА_2 перевищив свої повноваження. На даний час він працює у ДПТНЗ сторожем. З 10 березня 2022 року він переведений сторожем на час воєнного стану. 1 березня йому телефонували і повідомляли щоб він прийшов на роботу 1 березня 2022 року і отримав якісь документи, а він відповів щоб документи направляли поштою. По закону він не повинен інформувати роботодавця про стан свого здоров`я.

Представник відповідача ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище» Є.О. Яковець в судовому засіданні повідомив що позов не визнають і просять відмовити в його задоволенні. Суду пояснив що заперечують проти позовних вимог з підстав вказаних у запереченні. Наказ є законним і вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають. Ст. 46 КЗпП України передбачає право роботодавця відсторонити працівника від виконання трудових обов`язків, в даному випадку МОЗ визначив категорії працівників, які повинні пройти вакцинування. Вони запропонували ОСОБА_1 надати документ про вакцинацію, або документ про протипоказання для вакцинації. Для поновлення на роботі підстави відсутні, так як ОСОБА_1 не звільнений, а лише відсторонений, тому законні підстави для вирішення питання про поновлення на роботі відсутні. Чи платили ОСОБА_1 заробітну плату за цей час, чи інші кошти, він не знає. Період відсутності працівника на роботі у випадку відсторонення, в даному випадку не є вимушеним прогулом. На період відсторонення ОСОБА_1 у закладі була дистанційна форма навчання, але це не має значення, тому що працівники закладу на роботу приходили. Працівники ВПУ в більшості були вакциновані. Те що наказ винесений 5 листопада 2021 року не має значення, тому що дата відсторонення з 8 листопада 2021 року.

В наказі від 05.11.2021 року № 253-ОД «Про відсторонення від виконання професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ», які не отримали щеплення від коронавірусної хвороби COVID -19» вказано: на виконання постанов Кабінету міністрів України від 20.10.2021 № 1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09.12.2020 № 1236». Керуючись ст. 46 КЗпП України, частиною другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 рок № 1646-ІІІ, наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 № 2153 НАКАЗУЮ: 1. Відсторонити від виконання професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ» з 08 листопада 2021 до проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID -19 без збереження заробітної плати: 2) ОСОБА_1 , інженера електроніка. Підстава: наказ ДПТНЗ «Роменське ВПУ» від 01.11.2021 № 251-ОД «ПРО ознайомлення працівників із наказом МОЗ України № 12153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», затвердженого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року № 1306/36928. В наказі також мається підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з наказом. (а.с.4)

Постановою Роменського міськрайонного суду від 23.12.2021 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Як вбачається зі змісту постанови протокол відносно ОСОБА_1 складено у зв`язку з перебуванням його 8 листопада 2021 року о 9 годині 20 хвилин в м.Ромни по вул. Коржівська на території ДПТНЗ «Роменське ВПУ» без документів, що посвідчують особу… (а.с.5)

З копії трудового контракту від 29 серпня 2017 року вбачається, що даний контракт було укладено між Державним професійно - технічним навчальним закладом «Роменське вище професійне училище» в особі директора Помаран П.І. (роботодавець) та ОСОБА_1 (працівник) про те, що ОСОБА_1 , майсер виробничого навчання переводиться на посаду інженера електроніка строком на 1 рік з 01 вересня 2017 року до 31 серпня 2018 року. (а.с.12)

З наказу про продовження трудових відносин з ОСОБА_3 №109-к від 11.10.2021 року вбачається, що Департаментом освіти та науки Сумської ОДА продовжено трудові відносини з ОСОБА_3 директором ДПТНЗ «Роменське ВПУ» на підставі та умовах контракту від 11.10.2021 року, строком на три роки із 12.10.2021 року до 11.10.2024 року. (а.с.38)

Наказом № 22-к від 21 січня 2013 року «Про прийняття на роботу ОСОБА_4 за контрактом» прийнято: ОСОБА_1 майстром виробничого навчання з лютого 2013 року по 28 червня 2013 року згідно укладеного з ним контракту. Оплата посадового окладу згідно штатного розпису по 9 тарифному розряду. Підстава: контракт із ОСОБА_1 від 21.01.2013 року. (а.с.39)

Згідно п 2.2 п. ІІ наказу № 23-п від 29.08.2017 року Про працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ» ОСОБА_1 майстра виробничого навчання ДПТНЗ «Роменське ВПУ», переведено інженеромелектроніком на умовах контракту з 01.09.2017 року до 31.08.2018 року з оплатою посадового окладу згідно штатного розпису по 7 тарифному розряду. Підстава: заява ОСОБА_1 від 29.08.2017 року. (а.с. 40)

Статут ДПТНЗ «Роменське ВПУ» був прийнятий на загальних зборах колективу Протоколом № 3 від 07 червня 2013 року та затверджений наказом від 24.10.2013 року №1469 Міністерства освіти та науки України . (а.с.41-61)

Згідно з витягу з наказу № 22-к від 30.06.2021 року «Про продовження трудових відносин із працівниками» відповідно до поданих заяв працівників ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище» та за результатами співбесіди у 2021 році, наказано продовжити трудові відносини із педагогічними та іншими працівниками училища строком на 1 рік з 1 вересня 2021 року до 31 серпня 2022 року, а саме: з ОСОБА_1 інженером електроніком. (а.с.69)

З додаткових угод до контракту укладеного ДПТНЗ «Роменське ВПУ» з інженером електроніком ОСОБА_1 , продовжувались трудові відносини на умовах контракту терміном на 1 рік: з 1 вересня 2018 року до 31 серпня 2019 року, 01 вересня 2019 року до 31 серпня 2020 року, 01 вересня 2020 року до 31 серпня 2021 року та 01 вересня 2021 року до 31 серпня 2022 року. Оплата посадового окладу згідно штатного розкладу. (а.с.72-75)

Наказом № 253-ОД від 01.11.2021 року «Про ознайомлення працівників із наказом МОЗ України №12153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», затвердженого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року №1306/36928; Постановою Кабінету Міністрів від 20 жовтня 2021 року №1096 (що набирає чинності з 08 листопада 2021 року) наказано попередити працівників: ОСОБА_1 інженера-електроніка про відсторонення від роботи (виконання робіт) з 08 листопада 2021 року при відсутності профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 або наявності медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Контроль за виконанням цього наказу покладено на фельдшера училища ОСОБА_5 (а.с.78 )

Наказом № 6-к від 28.02.2022 року «Про припинення дії наказу по ДПТНЗ «Роменське ВПУ» від 05.11.2021 №253-ОД «Про відсторонення від виконання професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВГІУ», які не отримали щеплення від коронавірусної хвороби СОVID-19» до завершення воєнного стану в Україні» зупинено дію наказу по ДПТНЗ «Роменське ВПУ» від 05.11.2021 №253-ОД «Про відсторонення від виконання професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ», які не отримали щеплення від коронавірусної хвороби СОVID-19» до завершення воєнного стану в Україні. Допущено до виконання своїх професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ» з 01 березня 2022 року до завершення воєнного стану в Україні, а саме: ОСОБА_1 , інженера-електроніка… ( а.с.83)

Відповідно до наказу №7А-К від 28.02.2022 року «Про організацію окремих категорій працівників до завершення воєнного стану в Україні» інженеру-електроніку ОСОБА_1 запропоновано виконувати обов`язки сторожа згідно з графіком, поданим завгоспом ОСОБА_6 з 01 березня 2022 року… (а.с.84)

Наказом № 8-к від 10.03.2022 року «Про тимчасове виконання обов`язків сторожа» у зв`язку з виробничою необхідністю ОСОБА_1 , інженеру-електроніку, дозволено виконувати обов`язки сторожа з 11 березня 2022 року до завершення воєнного стану в Україні…(а.с. 85)

Наведені факти свідчать, що між сторонами виник трудовий спір щодо правомірності відсторонення від виконання професійних обов`язків, допуску до роботи та виплати заробітку за час вимушеного прогулу. При вирішенні спору суд виходить, з норм чинного законодавства, які регулюють трудові правовідносини.

Згідно зі статтею 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

Постановою Кабінету міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (надалі-Постанова №1236), визначено, що з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. на території України запроваджено карантин. У зв`язку з цим на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється, зокрема: - відвідування закладів освіти здобувачами освіти, крім здобувачів дошкільної освіти, учнів спеціальних закладів освіти та 1-4 класів закладів загальної середньої освіти, а також крім закладів освіти, усі працівники яких мають документ, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації; чи міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія); (п.п.10п.3-5 Постанови). Крім того, Керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік); 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб та частини третьої статті 5 Закону України Про державну службу, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України Про оплату праці та частини третьої статті 5 Закону України Про державну службу; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. (п.41-6 Постанови).

Згідно з Постановою КМ № 1096 від 20.10.2021, пункт 41-6 Постанови набирає чинності з 8 листопада 2021 року.

Згідно Наказу МОЗ від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», зареєстрованого в Мін`юсті 07.10.2021 за №1306/36928, на час карантину обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1. Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних підрозділів. 2. Місцевих державних адміністрацій. 3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Наказ набирає чинність через один місяць з дня його публікації.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 цього Закону рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України.

У Статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» дано визначення поняттю «календар профілактичних щеплень» (далі - календар щеплень) нормативно-правовий акт центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, яким встановлюються перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення;

Статтею 11 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено організацію та проведення профілактичних і протиепідемічних заходів, зокрема щодо санітарної охорони території України, обмежувальних заходів стосовно хворих на інфекційні хвороби та бактеріоносіїв, виробничого контролю, у тому числі лабораторних досліджень і випробувань при виробництві, зберіганні, транспортуванні та реалізації харчових продуктів і продовольчої сировини та іншої продукції, при виконанні робіт і наданні послуг, а також організація та проведення медичних оглядів і обстежень, профілактичних щеплень, гігієнічного виховання та навчання громадян, інших заходів, передбачених санітарно-гігієнічними та санітарно-протиепідемічними правилами і нормами, у межах встановлених законом повноважень покладаються на органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, органи державної санітарно-епідеміологічної служби, заклади охорони здоров`я, підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, а також на громадян.

Організацію та проведення профілактичних і протиепідемічних заходів у межах територій, об`єктів, частин і підрозділів, підпорядкованих центральним органам виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Службі безпеки України, забезпечують зазначені органи, підпорядковані їм установи державної санітарно-епідеміологічної служби, медичні служби, а також керівники зазначених об`єктів, частин, підрозділів.

Проведення профілактичних щеплень забезпечують центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та органи державної санітарно-епідеміологічної служби.

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

В п.п.3.2 п.3 Рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020р. №10-р/2020 в справі № 1-14/2020(230/20),Суд зазначає, що згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України. Конституційний Суд України наголошує, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Згідно із ст.2-1 КЗпП України, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця…

Середній заробіток працівника визначається відповідно ст. 27 ЗУ "Про оплату праці" за правилами передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом І п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Проводячи аналіз нормативно правових актів, які регулюють правовідносини, що склались між сторонами у справі, суд може зробити висновок, що відповідач мав право вдатись до альтернативних заходів, направлених на обмеження контакту невакцинованої особи з учнями та працівниками.

Покладення Постановою КМУ на відповідача обов`язку відстороняти від роботи без збереження заробітної плати працівника, який не має протипоказань до вакцинації, але не вакцинований від COVID-19, тоді як інша категорія осіб не має вакцинації від COVID-19, але має протипоказання, на думку суду має ознаки дискримінації. В цьому випадку не дотримано справедливого балансу між суспільними інтересами та повагою до прав позивача, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи до проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, на думку суду, суперечить статті 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 8 (право на приватне життя) та обмежує права особи.

Крім цього, формулювання оскаржуваного наказу про відсторонення ОСОБА_1 наступне: відсторонити від виконання професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ», а нормативно-правовою підставою винесення цього наказу вказано ст. 46 КЗпП України. В той же час ст. 46 КЗпП України визначає підстави для відсторонення від роботи і не містить підстав відсторонення від виконання професійних обов`язків. Отже ст. 46 КЗпП України в даному випадку не могла бути застосована, а тому відсторонення від виконання професійних обов`язків є безпідставним і таким що не ґрунтується на вимогах закону. Також суд відмічає що і сам відповідач, наказом від 1 листопада 2021 року, попереджав ОСОБА_1 саме про можливість відсторонення від роботи (виконання робіт), а не про відсторонення від виконання професійних обов`язків. Чинним законодавством взагалі не визначено такого поняття як «відсторонення від виконання професійних обов`язків», оскільки є визначення «відсторонення від роботи» та «відсторонення від посади» і дані поняття не є тотожними.

Вимога про поновлення на роботі за встановлених судом обставин задоволена бути не може, оскільки ОСОБА_1 не є звільненим з роботи, а є відстороненим від виконання професійних обов`язків, а відповідно його трудові відносини з роботодавцем не припинені. У зв`язку з цим вимога про поновлення на роботі задоволенню не підлягає за необґрунтованістю. Крім цього, на час розгляду спору по суті дію наказу про відсторонення зупинено і позивач допущений до виконання посадових обов`язків, а тому взагалі відсутній спір в цій частині.

Вирішуючи спір в частині вимоги про зобов`язання відповідача виплатити йому середній заробіток за період вимушеного прогулу з 8 листопада 2021 року по день допуску до роботи суд вважає що дана вимога не може бути задоволена з наступних міркувань:

позивач не визначив розмір середньомісячного заробітку і не вказав суму, яку слід зобов`язати сплатити відповідача на його користь, рівно як і не провів розрахунок такого розміру і не надав доказів на підтвердження його правомірності. Виходячи з засад змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд не повинен бути упередженим і самостійно збирати докази, які можуть бути використані на користь будь-якої сторони, за винятком випадків прямо визначених ЦПК України, у зв`язку з чим суд самостійно визначити такий розмір та провести розрахунки не може. Крім цього позивач взагалі не надав жодного доказу на підтвердження того що йому не нараховувалися кошти за період відсторонення від виконання професійних обов`язків;

позивач просить зобов`язати відповідача виплатити йому середній заробіток, але на переконання суду зобов`язати відповідача виплатити такий заробіток в даному випадку немає підстав, оскільки для зобов`язання виплати такого заробітку необхідно щоб цей заробіток був нарахований, а доказів того що позивачу нараховані будь-які кошти за період відсторонення від виконання професійних обов`язків до справи не додано. Тому суд вважає що до того як вирішувати питання про зобов`язання здійснити певні виплати, позивачу слід було би довести факт нарахування таких коштів та їх невиплати, а за умови не нарахування таких коштів, позивач мав би вирішувати питання про зобов`язання відповідача нарахувати певні кошти і лише після цього вимагати рішення про зобов`язання відповідача виплатити такі кошти.

За встановлених обставин позов підлягає задоволенню лише в частині скасування наказу про відсторонення позивача від виконання професійних обов`язків.

Не зважаючи на те, що позов задоволено частково, головна вимога позивача про скасування наказу задоволена, і позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в розмірі 992,40 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 76, 81, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Роменське вище професійне училище» про скасування наказу про відсторонення від виконання професійних обов`язків та поновлення на роботі задоволити частково.

Скасувати наказ Державного професійно-технічного навчального закладу «Роменське вище професійне училище» № 253-ОД від 05.11.2021р. про відсторонення ОСОБА_1 від виконання професійних обов`язків.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Роменське вище професійне училище» на користь держави судовий збір в розмірі дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок ( 992,4 грн.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 29 квітня 2022 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга