ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4879/22 Справа № 215/587/21 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П.,Остапенко В.О.

сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року, яке ухвалено суддею Коноваленко М.І. у місті Кривому Розі та повне судове рішення складено 28 квітня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві, (надалі Управління Фонду) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В мотивування заявлених позовних вимог зазначила, що перебувала в трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг. Згідно наказу № 498к від 29.03.2019 року позивача було звільнено з займаної посади з 29.03.2019 року за п.6 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2019 р., яке залишено без змін рішеннями апеляційної та касаційної інстанцій, ОСОБА_1 було поновлено на роботі, та стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2019 року по 16.08.2019 року в сумі 84422, 70 грн.

11.01.2020 року Шевченківським районним ВДВС у м. Києві було відкрите виконавче провадження про примусове поновлення позивача на займаній посаді та стягнення середньої заробітної плати згідно рішень суду першої та апеляційної інстанцій.

17.01.2020 року на особовий рахунок позивача відповідачем перераховано 67 960, 26 грн. із призначенням платежу «заробітна плата».

22.01.2020 року у службовому приміщенні Шевченківського районного відділу ВДВС у м. Києві в присутності представника відповідача, від державного виконавця позивач дізналась про видання відповідачем наказу № 1675к від 28.12.2019 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг.

Виданий відповідачем наказ №1675-к від 28.12.2019 року не відповідає резолютивній частині рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі, а також змісту виконавчого листа, зокрема у п. 3 Наказу №1675к Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві передбачено віднесення посади ОСОБА_1 до позаштатної.

На даний час рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2019 р про поновлення позивача ОСОБА_1 на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг не виконано, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 28.07.2020 року по 21.05.2021 року в сумі 182 175,30 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду задоволено частково.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м.Києві на користь ОСОБА_1 182 175 грн. 30 коп. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період 28 липня 2020 року по 14 травня 2021 року включно, з розрахунку середньоденного заробітку 888 грн. 66 коп. за 205 днів та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18217, 50 грн., всього до стягнення 200 392,80грн. Суми стягнуті без урахування податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м.Києві 1821 грн. 75 коп. судового збору на користь держави.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення середньої заробітної плати за один місяць в сумі 15551 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі відповідач Відділення Фонду посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначив, що на виконання рішення суду першої інстанції Управління зобов`язувалось поновити ОСОБА_1 на тій посаді з якої її було звільнено, у зв`язку з її відмовою від переведення.

Однак, на підставі Постанови правління Фонду соціального страхування України № 35 від 12.12.201Н «Про затвердження Типових структур управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та місті Києві та їх відділень» було видано наказ Управління від 21.01.2019 «Про зміни в структурі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві», яким внесені зміни до організаційної структури та штатного розпису Фонду, з якого виведена посада начальника відділу медичних та соціальних послуг, яку раніше займала позивачка і разом з цим, введена посада начальника відділу медичних та соціальних послуг у складі відділу медичних та соціальних послуг який передбачав нову структуру, введення секторів та нові кваліфікаційні вимоги до посад.

Так, відповідно до, положення про відділ медичних та соціальних послуг Управління від 01.04.2019, однією із кваліфікаційною вимогою до начальника відділу є повна вища юридична освіта (магістр, спеціаліст) за напрямом підготовки «Менеджмент» з досвідом роботи у системі загальнообов`язкового соціального страхування не менше 3 років, стаж роботи на посаді нижчого рівня не менше одного року. При цьому, позивачка мас кваліфікацію спеціаліста економіста.

Оскільки позивач не відповідала вимогам до нової посади, але була поновлена рішення суду на посаді з якої її було звільнено, а також у зв`язку з відсутністю посади з якої її було звільнено в новому штатному розписі, позивачку було поновлено на старій посаді, яка існувала до введення нової структури в Управлінні. Однак у зв`язку з відсутністю такої посади яким би відповідала позивач, посаду начальника відділу медичних та соціальних послуг Управління, що діяла до 01.04.2019 року скаржником було віднесено до позаштатних.

Такий спосіб виконання не суперечив змісту резолютивної частини рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.08.2019 у справі № 215/2330/19, водночас давав можливість Управлінню його реального виконання, не зменшував матеріальний дохід позивачки та обсяг функціональних обов`язків, а також дозволяв в майбутньому зробити пропозиції переведення на інші посади, кваліфікаційним вимогам до яких відповідала позивачка, у разі її бажання.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Відділення Фонду залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, стягнувши з відповідача на користь позивача фактично понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданого відзиву, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та вбачається з трудової книжки, що ОСОБА_1 , з 01.08.2017 р. займала посаду начальника відділу медичних та соціальних послуг Фонду,

Відповідно до наказу № 498-к від 29.03.2019 р. ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за ст.36 п.6 КЗпП України, у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці ( том 1 а.с. 9-11).

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2019 р., яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року та постановою Верховного Суду від 11 вересня 2020 року залишено без змін, скасовано наказ Фонду №498-к від 29.03.2019 року про звільнення. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг з 29.03.2019 р., стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2019 р. по 16.08.2019 р. в сумі 84422, 70 грн.. Рішення в частині поновлення позивача на роботі і стягнення середнього заробітку за один місяць звернено до негайного виконання.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Савчуком К.П. від 11.01.2020 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №215/2330/19 виданого 19.08.2019року ( том 1, а.с. 29-30)

Згідно наказу ФССУ УВД фонду у м. Києві№1675к від 28.12.2019 року у зв`язку з введенням з 01.04.2019 року в дію нової структури УВВ ФССУ у м. Києві та створення відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції ФССУ в м. Києві, ОСОБА_1 поновлена на позаштатній посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг Фонду (а.с.137 т.1)

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року поновлення на роботі ОСОБА_1 на позаштатній посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України м. Києві визнано не належним виконанням рішення суду (том 1 а.с. 225-238).

Відповідно до довідки Фонду №51 від 14.06.2019 р., та судового рішення, розмір середньоденного заробітку позивача, розрахованого згідно Постанови КМУ №10 від 08.02.1995 року «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», становить 888 грн. 66 коп. при середньомісячному заробітку 15551,50 грн. (16237,15 +14865,85:2 міс) (том 1 а.с. 102).

Згідно наказу Фонду №1026к від 26.10.2021 року на виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2019 року з урахуванням постанови Верховного Суду України від 06.09.2021 року та вимоги державного виконавця від 18.10.2021 року, внесено зміни до наказу УВД ФССУ у м. Києві від 28.12.2019 року № 1675к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у м. Києві з 29.03.2019 р. з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилалась, на те що у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, відповідач має виплатити їй середній заробіток

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі на попередній посаді, поновлення позивача на позаштатній посаді не є належним виконанням рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на попередній роботі (посаді) яка була включена в штатний розпис, вказане є підставою для стягнення середнього заробітку на користь працівника, за весь час затримки з 28.07.2020 року по 21.05.2021 року що становить 182 175 грн. 30 коп.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частиною сьомою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У відповідності до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Належним виконання судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом положень статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) негайно після проголошення судового рішення наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2019 р., яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року та постановою Верховного Суду від 11 вересня 2020 року залишено без змін, скасовано наказ Фонду №498-к від 29.03.2019 року про звільнення. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг з 29.03.2019 р., стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2019 р. по 16.08.2019 р. в сумі 84422, 70 грн.. Рішення в частині поновлення позивача на роботі і стягнення середнього заробітку за один місяць звернено до негайного виконання.

Згідно наказу ФССУ УВД фонду у м. Києві№1675к від 28.12.2019 року у зв`язку з введенням з 01.04.2019 року в дію нової структури УВВ ФССУ у м. Києві та створення відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції ФССУ в м. Києві, ОСОБА_1 поновлена на позаштатній посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг Фонду (а.с.137 т.1)

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року поновлення на роботі ОСОБА_1 на позаштатній посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України м. Києві визнано не належним виконанням рішення суду (том 1 а.с. 225-238).

Таким чином, рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області станом на час звернення з позовними вимогами не виконано, що є підставою для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.236 КзПП України.

Згідно довідки Фонду №51 від 14.06.2019, та судового рішення, розмір середньоденного заробітку позивача, розрахованого згідно Постанови КМУ №10 від 08.02.1995 року «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», становить 888 грн. 66 коп. при середньомісячному заробітку 15551,50 грн.. (том 1 а.с. 102).

Час вимушеного прогулу з 28.07.2020 року по 21.05.2021 року включно, становить 205 робочих днів, що становить 182 175 грн.30 коп. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі (205 днів х 888,66 грн. 182 175,30 грн.).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідачем належним чином не виконано рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі на попередній посаді, поновлення позивача на позаштатній посаді не є належним виконанням рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на попередній роботі (посаді) яка була включена в штатний розпис, вказане є підставою для стягнення середнього заробітку на користь працівника, за весь час затримки з 28.07.2020 року по 21.05.2021 року що становить 182 175 грн. 30 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

У відзиві ОСОБА_1 ставить питання про стягнення з відповідача на її користь фактично понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, проте позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76-79ЦПК України, щодо фактично понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: