Справа № 214/2267/22
2-з/214/94/22
У Х В А Л А

Іменем України

03 травня 2022 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення грошових коштів, в якій просить суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 38178 грн. 59 коп., а також стягнути понесені судові витрати.

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1 та на відкриті на її ім`я банківські рахунки в банківських установах України. В обґрунтування заяви зазначено, що позивач та відповідач з 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого є неповнолітня дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, який на той час проживав разом з відповідачем. Однак, у зв`язку з тим, що неповнолітній син сторін у справі з 2021 року почав приживати разом з позивачем, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2021 року, з 04 серпня 2021 року було припинено стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання їх дитини та одночасно було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх сина. Між тим, згідно отриманої позивачем від відділу обслуговування громадян №16 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України довідки, з нього із серпня 2021 року по березень 2022 року включно продовжувалось стягнення аліментів на користь відповідача на загальну суму 65773 грн. 83 коп., а також у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 27595 грн. 24 коп. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь різницю між переплаченими ним аліментами у розмірі 65773 грн. 83 коп. та розміром наявної у нього заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 27595 грн. 24 коп., що становить суму 38178 грн. 59 коп.

Дослідивши подану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, в порушення вищенаведеного, заявник не долучив до заяви доказів того, що відповідачу належить квартира, на яку він просить накласти арешт, доказів того, що у відповідача є будь-які відкриті на її ім`я банківські рахунки в банківських установах та доказів того, що його вимоги є співмірними з пред`явленими позовними вимогами. При цьому, суд зауважує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Крім того, суд також зазначає, що позивачем нічим не обґрунтоване та не підтверджено відповідними доказами припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. Відтак, зважаючи на вищевикладене, доводи заяви про забезпечення позову зводяться виключно до припущень позивача без підтверджень того, що невжиття відповідних заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, враховуючи те, що заявником подано до суду заяву про забезпечення позову без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, суд уважає, що таку слід повернути заявнику, при цьому суд зазначає, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду із такою заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Попов.