№ 207/4998/21
№ 2/207/442/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19 серпня 2019 року у розмірі 19198 (дев`ятнадцять тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 00 копійок станом на 14 вересня 2021 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 19198 грн. 00 коп., заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що в жовтні 2017 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» запустив новий проект Monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank.

Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

19 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 19 серпня 2019 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 35000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість.

Станом на 14 вересня 2021 року за відповідачем по укладеному з АТ «Універсал Банк» договору про надання банківських послуг «Monobank» від 19 серпня 2019 року наявна заборгованість на загальну суму 19198 грн. 00 коп. До теперішнього часу сума боргу за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19 серпня 2019 року відповідачем не погашена. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю.

Окрім цього, від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона не визнала позовні вимоги та просить відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» у зв`язку з тим, що 04.05.2020 року близько 23 год. 00 хв. її платіжну карту та фінансовий телефон було викрадено. Зловмисник викрав з її кредитного рахунку кошти на загальну суму 15400 грн. 00 коп. Також, на цю суму були нараховані відсотки банку під час зняття зловмисником коштів у банкоматі, що разом і складає суму 15975 грн. 02 коп. Позивач виконав зміну ПІН-коду, ініційовану зловмисником, без ідентифікації відповідача. Таким чином вона ніяким чином не сприяла втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Представником позивача ОСОБА_2 надіслана відповідь на відзив з додатками, в якій позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задовольнити в повному обсязі, зазначає що підписанням договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (МопоЬапк), Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг. Відповідач висловив свою згоду з Умовами та правилами надання банківських

послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого

кредиту, які складають договір про надання банківських послуг в електронному вигляді у мобільному застосунку mопоЬапk шляхом застосування клієнтом та Банком електронного цифрового підпису.

Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку (додається) кредитний ліміт

Боржника складає 17 600,00 грн.

Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку (додається) баланс на кінець

періоду складає (мінус) - 1 598.00 грн. Себто заборгованість складає 19 198.00 грн. Ця

заборгованість складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі

17 600.00 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 1 598.00 грн.

Овердрафт - (мінус) 1 598.00 грн. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта

не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на

суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому

Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє

кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі.

Навіть маючи телефон та картку, не можна зняти кошти, не знаючи пін-коду картки, а також змінити його. За розголошення пін-коду несе відповідальність також тільки Відповідач. Крім того, щоб змінити пін-код необхідно зробити селфі для перевірки (видруки зміни пін-коду додаються). Тобто без розголошення з боку Боржника пін-коду своєї картки, номеру своїх карток, інша особа, маючи фінансовий телефон клієнта, не мала б змоги увійти до застосунку monobank, ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти.

Згідно з пунктом 4.31 Умов та правил 4.31 якщо в результаті передачі (повідомлення) клієнтом третім особам ПІН-коду, кодів доступу, аутентифікаційних даних були здійснені несанкціоновані операції з його карткою, що призвело до виникнення заборгованості, клієнт зобов`язується погасити зазначену заборгованість протягом 3 місяців. У випадку якщо заборгованість буде погашена протягом 3 місяців з моменту здійснення несанкціонованих операцій, Банк на власний розсуд має право визначити зазначений час пільговим періодом та застосувати пільгову відсоткову ставку.

Вирок судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року по справі № 208/6266/20 жодним чином не спростовує того висновку, що відповідно до п. 8.11 Умов та правил, клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації та аутентифікації, а також що відповідно до п. 8.15 Умов та правил у разі якщо клієнт дає згоду на проведення операцій з Картами або нанесеними на них даними поза полем його контролю, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі, Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-коду, а також висновок, що Позивачем не доведено, що його права як сторони кредитного договору були порушені Відповідачем.

Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 46-58).

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 19 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 19 серпня 2019 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 35000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка (ар.с. 7).

На підтвердження позовних вимог позивачем надано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» ОСОБА_1 від 19.08.2019 року (ар.с.7), довідку про наявність рахунку від 09.02.2022р. (ар.с.53), розрахунок заборгованості, який станом на 14.09.2021 р. становив 19198,00 грн. Також, позивачем надано фотозображення боржника з паспортом, виписку про рух коштів по картці від 09.02.2022 р. (ар.с.52), довідку про розмір встановленого кредитного ліміту, який станом на 04.08.2020 р. становив 17600,00 грн. (ар.с.54, 58)

На підтвердження заперечень проти позову відповідачем надано до суду вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/6266/20 від 18.12.2020 року, який набрав законної сили 18.01.2021 року відносно ОСОБА_3 , яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України. Вироком суду встановлено, що 04.05.2020 року, приблизно о 23.00 год., малознайомі між собою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували біля буд. 80/1 по пр. Аношкіна у м. Кам`янському Дніпропетровської області. ОСОБА_3 побачивши в руках у ОСОБА_1 належний їй мобільний телефон «Samsung SM-J600FZKDSEK» вартістю 2 840 грн., реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення зазначеного мобільного телефону, діючи з корисливих мотивів, вихопив його із руки ОСОБА_1 , після чого з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, утримуючи мобільний телефон при собі, втік з місця скоєння злочину, отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця, чим заподіяв ОСОБА_1 майнову шкоду на зазначену суму.

В цей же день, після відкритого викрадення майна у ОСОБА_1 о 23.00 год., ОСОБА_3 перебуваючи на ділянці місцевості між будинком АДРЕСА_1 та будинком АДРЕСА_2 , маючи при собі викрадений мобільний телефон «Samsung», а також банківську картку «Монобанк» (AT «Універсал банк», ), на ім`я ОСОБА_1 , якою він заволодів при не встановлених під час слідства обставинах, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення з кредитного рахунку ОСОБА_1 грошових коштів, діючи повторно, з корисливих мотивів, в період 23.04 23.06 год., за допомогою мобільного телефону потерпілої ОСОБА_1 , двома транзакціями перевів з її кредитного рахунку № НОМЕР_1 на інший рахунок гроші у сумі 1 000 грн., тобто таємно їх викрав.

В цей же день, продовжуючи реалізацію свого єдиного протиправного умислу, спрямованого на викрадення з кредитного рахунку ОСОБА_1 грошових коштів, в період з 23.54 год. 04.05.2020 року по 00.03 год. 05.05.2020 року, ОСОБА_3 перебуваючи біля банкомату АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Кам`янське, пр. Т. Шевченка, буд. 13, діючи повторно, з корисливих мотивів, за допомогою банківської картки «Монобанк», з кредитного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , за вісім послідовних транзакцій зняв та таємно викрав належні потерпілій 14 400 гривень.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_3 пішов з місця вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_1 майнової шкоди на загальну суму 15 400 грн. (ар.с.39-40)

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що кредитними коштами на банківських картках, які видано на ім`я ОСОБА_1 користувалась та розпоряджалась інша особа, вину якої встановлено вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/6266/20 від 18.12.2020 року (ар.с.39-40).

Вирішуючи позовні вимоги позивача суд виходив з наступного.

Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 квітня 2001 року N 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Згідно з п.2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705 (далі - Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до п.3 розділу 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з п.5 розділу 6 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до п.9 розділу 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (п.10 розділу 6 Положення).

Наведені вище правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі N 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року N 6-16цс15.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням положень пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, Акціонерне товариство «Універсал Банк» не надав доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 про те, що відповідачка не здійснювала оспорювані транзакції, не повідомляла третім особам ПІН-коду та інші дані, які дозволяють ідентифікувати платіжні операції.

З огляду на те, що у відповідачки було викрадено кредитну картку, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_1 як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року №6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Як було встановлено у судовому засіданні, користувач картки ОСОБА_1 спеціальний платіжний засіб не пред`являла. Окрім цього є незрозумілим, на якій підставі працівник позивача АТ «Універсал Банк» змінив ПІН-код, так як для зміни ПІН-коду необхідно зробити селфі для перевірки, про це зазначає навіть представник позивача у своїй відповіді на відзив (ар.с.50 останній абзац) . Додані до відповіді на відзив видруки зміни ПІН-коду на ар.с.59) ніяк не можуть стосуватися того часу, коли були зняті кошти з кредитної карти ОСОБА_1 , а саме у період часу з 23.04год 4 травня 2020 року по 00.03год 05 травня 2020 року як встановлено вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/6266/20 від 18.12.2020 року,, в той час коли на видруку зміни ПІН-коду на ар.с.57 стоїть час 15-24год.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (провадження №61-3239св18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (провадження №61-16504св18), від 11 грудня 2019 року у справі №580/806/16-ц (провадження №61-22407св18), від 23 січня 2020 року у справі №179/1688/17 (провадження №61-12707св19), від 17 лютого 2021 року у справі №711/11121/18 (провадження № 61-12703св20) вказану правову позицію підтримав.

Також у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 року у справі N 699/16-ц (провадження N 61-16504св18) та від 05.12.2018 року у справі N 754/15020/15-ц (провадження N 61-22283св18) зроблено висновок, що "користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена в постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі N 6-71цс15 та в постанові Верховного Суду від 21.02.2019 року у справі N 489/1649/17.

Позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачкою дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Вказане свідчить про відсутність вини відповідача.

Доводи позивача про те, що операція щодо зняття з платіжної картки позивача спірної суми стала можливою виключно в результаті розголошення самим клієнтом конфіденційної інформації по своїй картці, передачі даних та паролів третім особам є припущенням, оскільки достовірних доказів вчинення позивачем таких дій банком до суду не надано.

Таким чином, встановивши, що банком не доведено вчинення відповідачкою ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою; списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням. Вказане свідчить про відсутність вини відповідачки і вона не повинна нести відповідальності за такі операції; виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач повідомила банк про цей факт та звернулася до правоохоронних органів; враховуючи наявність кримінального провадження, в межах якого встановлена особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості.

Аналогічна правова позиція , що Клієнт не несе відповідальності за крадіжку грошей з його кредитної картки висловлена також в постанові КЦС/ВС у справі № 336/3989/19 від 05.04.2021.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 223, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк», , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19 до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 про стягнення заборгованості,- відмовити.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп. покласти на Акціонерне товариство «Універсал Банк».

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 04 березня 2022 року.

Суддя І.М. Юрченко