Справа № 522/7823/21
Провадження № 2-др/522/29/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
3 травня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Косіцинрої В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження питання про винесення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і додаткових витрат на утримання дитини,
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно починаючи з 30.04.2021 року до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )у розмірі 3800 (три тисячі вісімсот) гривень. Також стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) 504 (п`ятсот чотири) гривні судового збору в дохід держави.

10 лютого 2022 року до суду представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Швець К.О. подано клопотання про долучення доказів на підтвердження судових витрат, а саме у загальному розмірі 24540 гривень.

14 квітня 2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Далбуз О.С. надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в якому просила залишити клопотання адвоката Швець К.О. про долучення доказів на підтвердження судових витрат без розгляду, оскільки поданий розрахунок є необґрунтованим, безпідставним та завищеним. При цьому просила судове засідання щодо розгляду клопотання адвоката Швець К.О. розглянути без її участі та без участі відповідача ОСОБА_3 .

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, що не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, судом встановлено наступні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, зазначене рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2022 року дійсно не містить посилання на вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

В той же час, позивач у своєму позові просив, серед іншого, стягнути судові витрати.

Так, представником позивача приведено розрахунок судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 522/7823/21, що заявляються до відшкодування, в якому просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі № 522/7823/21 у загальному розмірі 24540,00 грн.

Також, представником ОСОБА_1 адвокатом Швець К.О. на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, загалом надані належним чином засвідчені копії наступних документів: Договору про надання правової допомоги б/н від 02.02.2021р.; Додаткової угоди №1 від 10.02.2021 р. до Договору про надання правової допомоги б н від 02.02.2021 р.; Акту про надання послуг № 1 від 04.02.2022 р.; квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 10.02.2021р.; квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 04.02.2022 р.; квитанції до прибуткового касового ордера № 60/937 від 20.10.2021 р., з яких вбачається вартість наданих юридичних послуг з підготовки та участі адвоката Швець К.О. у судових засіданнях з розгляду Приморським районним судом м. Одеси позовної заяви про стягнення аліментів і додаткових витрат на утримання дитини.

Від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Так представник відповідача зазначає, що клопотання подано поза межами п`ятиденного строку, 10.02.2022 року.

Проте суд не може прийняти вказаний аргумент. Оскільки клопотання було надіслано через службу доставки 07.02.2022 року.

Щодо розміру судових витрат.

За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, визначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. А у рішенні Європейського суду у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині обґрунтованості понесених позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також звертає увагу на положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вказана справа не відноситься до категорії складних, вже сформована судова практика з розгляду та вирішення таких справ, позов має немайновий характер, не є об`ємним, складається з двох позовних вимог.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Оцінивши наданий позивачем акт виконаних робіт з урахуванням категорії даної справи, конкретних обставин у цій справі, суд доходить висновку, що наведені у цьому опису витрати на проведену роботу не відповідають критерію розумності їх розміру, з огляду на таке.

, що ці дії не є неминучими, а тому у відшкодуванні таких витрат слід відмовити.

Щодо витрат на складання цивільного позову вартістю 11 000 грн., суд вважає, що такі витрати є фактичними та неминучими, але з урахуванням категорії даної справи, кількості застосованого законодавства, та доказів, на які позивач посилався, вони є завищеними, а тому з урахуванням категорії даної справи, невеликої кількості застосованого законодавства та доказів по справі, належать зменшенню.

З урахуванням категорії даної справи, кількості застосованого законодавства, та доказів, на які позивач посилався, за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що фактичними та неминучими витратами на виконання цих робіт є сума 8000 грн., яка й належить відшкодуванню.

За таких обставин, судом постановляється додаткове рішення щодо стягнення судових витрат.

Враховуючи вищевикладені висновки, суд вважає, що направлення адвокатського запиту та клопотання з метою отримання документів вартістю 12000 грн., консультація вартістю 600 грн. є фактично діями з підготовки позову та мають охоплюватися саме витратами на підготовку позову, тобто суд вважає, що ці дії не є неминучими, а тому у відшкодуванні таких витрат слід відмовити.

Щодо витрат на складання цивільного позову вартістю 11 200 грн., суд вважає, що такі витрати є фактичними та неминучими, але з урахуванням категорії даної справи, кількості застосованого законодавства, та доказів, на які позивач посилався, вони є завищеними, а тому з урахуванням категорії даної справи, невеликої кількості застосованого законодавства та доказів по справі, належать зменшенню до 7000грн..

Також матеріалів справи вбачається, що з 6 засідань, які оцінені по 1000 гривень за 1 засідання відбулось лише 3 судові засідання, а саме 08.07.2021 року; 13.12.2021 року; 02.02.2022 року, що підтверджується протоколами судових засідань (а.с. 41-42, 133-134, 145-146).

В інших трьох випадках засідання не відбувалися, фіксація не здійснювалась та були відкладені з різних причин. При цьому адвокат Швець К.О. прибувала до суду в день засідання для отримання повісток для направлення відповідачу. Тобто несла витрати як грошові, так і часу. А тому суд вважає, що є пропорційним відшкодування 500 грн. за кожне з засідань, усього 1500грн.

Враховуючи викладене суд вважає, що враховуючи вищевикладене плата у сумі 4500 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим, щодо витрат на підготовку і подачу заяви про зміну предмету позову, уточненої позовної заяви у сумі 2000 гривень, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки готуючи позов, адвокат вже мав уявлення про справу та сформував відповідну правову позицію, а зміна розміру аліментів у прохальній частині не потребує великих витрат часу, а самі дії не є неминучими, а отже не підлягають відшкодуванн..

На думку суду вказані витрати входять до витрат на підготовку і подачу інших заяв з процесуальних питань (клопотання про витребування доказів, супровідні листи, заяви), які також за розрахунком представника позивача становлять 2000 гривень не є окремою витратою, оскільки усі докази та клопотання про їх витребування повинні надаватися разом з позовною заявою та складання клопотань це є частиною підготовки позову, а отже окремій сплаті не підлягають.

Щодо витрат на переклад договорів у розмірі 1540 грн., то такі витрати є неминучими та підлягають відшкодуванню.

Самі витрати стягуються судом пропорційно до задоволених вимог. В цій справі суд задовольнив 55,55% від заявлених вимог.

Таким чином, загальна сума яка підлягає до стягнення становить 4500 грн. (участь в засіданнях)+ 7000 грн (підготовка позовної заяви)+ 1540 грн. (переклад)=13040*55,55%=7243,72 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині обґрунтованості понесених позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також звертає увагу на положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За таких обставин, судом постановляється додаткове рішення щодо стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 257, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання щодо розподілу судових витрат - задовольнити частково.

Постановити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і додаткових витрат на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати по справі № 522/7823/21 у загальному розмірі 7234.72 (сім тисяч двісті тридцять чотири) гривні 47 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 3 травня 2022 року.

Суддя Косіцина В.В.

03.05.2022