Справа № 463/2087/22
Провадження № 2-о/463/48/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Ліпчанської А.В.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, -

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт смерті ОСОБА_2 (мати ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 від 16.03.1984 р. на тимчасово окупованій території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації під час проведення антитерористичної операції в серпні 2014 року.

Ухвалою суду від 29 березня 2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено справу до розгляду.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка була матір`ю заявника. Факт смерті ОСОБА_2 підтверджено свідоцтвом про смерть, яке зареєстровано Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області 07.11.2014, про те, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 71 рік. Місце смерті - Україна, Донецька область, м. Ясинувата. ОСОБА_2 на добровільних засадах допомагала людям літнього віку і пораненим під час бойових дій в місті Ясинувата, Донецької області в територіальному центрі соціального обслуговування в серпні 2014 року, в результаті чого потрапила під обстріл і загинула внаслідок збройної агресії Російської Федерації, що здійснила окупацію непідконтрольних українській владі Донецької та Луганської областей у 2014 році. Внаслідок збройної агресії Російської Федерації, що здійснила окупацію непідконтрольних українській владі Донецької та Луганської областей у 2014 році, заявник разом із сім`єю був змушений переїхати з м. Донецька, а в березні 2022 року до м. Винники Львівської області.

Встановлення судом факту, що має юридичне значення - факту смерті (загибелі) ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації під час проведення антитерористичної операції в серпні 2014 року необхідно йому для здійснення в подальшому реєстраційних дій та відшкодування понесених матеріальних витрат та моральної шкоди у зв`язку із загибеллю матері ОСОБА_2 за вищевказаних обставин.

Враховуючи наведене просить заяву задоволити.

В судовому засіданні за згодою заявника його було допитано у якості свідка про обставини смерті матері, які йому відомі безпосередньо.

Заслухавши показання заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як вбачається із свідоцтва про смерть Бориспільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області від 07.11.2014 серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і місті Ясинувата Донецької області померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, с. Цебульов, Монастиріщинский район, Вінницька обл.

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, що визначено Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Допитаний в якості свідка заявник суду пояснив, що з квітня по травень 2014 року він приймав участь в мітингах на підтримку територіальної цілісності України, після цього по проханню своєї матері, яка побоюючись за його життя та життя його на той час цивільної дружини просила його виїхати у безпечне місце, яке повністю підконтрольне українській владі, він був змушений переїхати з м. Донецька, де народився, жив та працював, до м. Києва. Його мати, ОСОБА_2 , на той час залишилась у місті Донецьк, де вона проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Вона не офіційно мала роботу в якості санітарки в державному територіальному центрі соціального захисту населення в місті Ясинувата Донецької області. 25 серпня 2014 року він мав з нею розмову по телефону, вона повідомляла, що на той час знаходилась у місті Ясинувата і не може виїхати додому по причині бойових дій біля міста, оскільки на той момент місто Ясинувата Донецької області входило в зону проведення антитерористичної операції. 26 серпня він їй знову подзвонив і вона повідомила, що бойові дії розпочались у самому місті Ясинувата, сказала що вона з іншими працівниками добровільно самоорганізувались і почали надавати допомогу пораненим цивільним та воєнним з числа Збройних сил України. При цьому вони мали конфлікт з часткою цивільного населення, які не хотіли допомагати Збройним Силам Украйни. З 27 серпня зв`язок по телефону обірвався. 30 серпня йому зателефонувала керівник закладу, де працювала моя мати і сказала що мати загинула 28 серпня 2014 року попавши під обстріл і після цього зв`язок обірвався ще на 4 дні. Потім йому вдалося ще раз зв`язатись з ОСОБА_3 (керівник закладу), яка розповіла, що тільки 30 серпня її змогли доставити до моргу, тому що були бойові дії. Поховали її теж не відразу у зв`язку із відсутністю дозволу на поховання по причині можливого замінування дороги, яка вела до міського цвинтаря у місті Ясинувата. Загибель матері завдала йому як сину дуже великої моральної шкоди. Окрім цього, вказані обставини ще раз свідчить про те, що його мати та ще дуже багато людей, які загинули під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечували її проведення, допомагаючи пораненим з числа цивільного населення та пораненим серед числа військовослужбовців Збройних Сил України, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих груп.

Частиною четвертою статті 2 Закону України від 18 січня 2018 року "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15 квітня 2014 року "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", а саме: 20 лютого 2014 року.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі "Краска проти Швейцарії" визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Отже, дослідженими в суді доказами стверджується факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України під час проведення антитерористичної операції в серпні 2014 року.

Оскільки встановлення даного факту можливе лише у судовому порядку, а викладені у заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов до висновку, що подана заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», ст.ст.12, 81, 315, 317, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

заяву задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 (мати ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, с. Цебульов, Монастиріщинский район, Вінницька обл., яка з 16.03.1984 р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на тимчасово окупованій території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації під час проведення антитерористичної операції в серпні 2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: Гирич С. В.