Провадження № 2/686/262/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2022 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.

при секретарі судового засідання Гузовій Л.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача та представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права особистої приватної власності на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності

встановив:

24 липня 2018 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 9 січня 2006 року його батько - ОСОБА_3 уклав з ТОВ «Хмельницькбудінвест» договір на дольову участь в будівництві житла № 111/92, а саме : квартири АДРЕСА_2 . В подальшому, батько вирішив переоформити вказану квартиру на нього, тому 10 липня 2007 року уклали з батьком договір відступлення права вимоги щодо вказаної квартири. При цьому, ОСОБА_4 зазначав, що оскільки коштів для здійснення виплат за договором про відступлення права вимоги не вистачало, 30 травня 2007 року він продав належну йому за договором дарування квартиру - АДРЕСА_3 . Кошти за договором про відступлення права вимоги були сплачені ним в повному обсязі, що підтверджується довідкою від 1 липня 2007 року, виданою ТОВ «Хмельницькбудінвест». Позивач зазначав, що через два роки - 25 червня 2009 року отримав на своє ім`я свідоцтво про право власності на вказану квартиру, яке було зареєстровано належним чином. В подальшому, маючи на меті продати належну йому квартиру, 14 травня 2018 року звернувся до приватного нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу. Проте, в укладенні договору було відмовлено, так як квартира є спільною сумісною власністю подружжя, тому був необхідний дозвіл дружини для вчинення цього правочину. Однак, в позові ОСОБА_4 вказував, що квартира є його особистою приватною власністю, оскільки була придбана ним за його особисті кошти. Тому просив задоволити позов визнати, що квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 84,3 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м., є особистою приватною власністю ОСОБА_4 , а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 червня 2019 року вказаний позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 84,3 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м., стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 704 грн.80 коп.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29.10.2019 року рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.11.2020 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 червня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29.10.2019 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.01.2021 року справу прийнято до провадження суддею Стефанишиним С.Л. у загальному провадженні та призначено у підготовче засідання.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.02.2021 року було в якості заходів забезпечення поданого зустрічного позову, було заборонено вчиняти дії щодо спірної квартири.

12 лютого 2021 року ОСОБА_7 був поданий зустрічний позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якому остання просить суд витребувати з чужого незаконного володіння та визнати за нею право власності на Ѕ частку спірної квартири АДРЕСА_1 посилаючись на те, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя та придбана за спільні кошти.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 16 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі за вказаним зустрічним позовом, а справи за первісним та зустрічним позовами об`єднані в одне провадження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.08.2021 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник підтримали позовні вимоги та просять визнати право особистої власності на спірну квартиру, заперечили проти вимог зустрічного позову. Крім цього, позивач пояснив суду, що 30 травня 2007 року він продав належну йому за договором дарування квартиру - АДРЕСА_3 та кошти витратив для відпочинку сім`ї.

Відповідач ОСОБА_7 та представник заперечила проти первісного позову, підтримала зустрічний позов та надала суду пояснення, що відповідають змісту зустрічних позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов не підлягає до задоволення, вимоги зустрічного позову підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 17 жовтня 1998 року по 17 липня 2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

9 січня 2006 року між ТОВ «Хмельницькбудінвест» та ОСОБА_3 , батьком позивача, було укладено договір на дольову участь в будівництві житла № 111/92, предметом якого було фінансування квартири АДРЕСА_4 площею

84.78кв.м. За умовами договору дольовик зобов`язується внести підприємству на будівництво житла 330 642 грн.

В це же день, 9 січня 2006 року між ТОВ «Хмельницькбудінвест» та ОСОБА_4 , укладено такий самий договір на дольову участь в будівництві житла № 111/92, предметом якого є фінансування квартири АДРЕСА_4 площею

84.78кв.м. За умовами договору дольовик зобов`язується внести підприємству на будівництво житла 330642 грн.

На виконання умов вказаного договору ОСОБА_3 сплатив ТОВ «Хмельницькбудінвест» 16 лютого 2007 року - 99192 грн. 60 коп., 2 березня 2007 року - 125000 грн., 12 березня 2007 року - 45000 грн., 1 червня 2007 року - 64601 грн. 28 коп., а всього в загальній сумі 333 793 грн. 88 коп., тобто в повному обсязі вартість об`єкту будівництва за умовами договору.

Вказана обставина підтверджується платіжним дорученням та квитанціями про сплату коштів, які містяться в матеріалах цивільної справи №2-3658/09 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Хмельницькбудінвест» про стягнення надлишково сплачених коштів та відповідними довідками з банків, які містяться у даній цивільній справі.

Згідно довідки ТОВ «Хмельницькбудінвест» від 1 липня 2007 року, ОСОБА_3 виконав взяті на себе зобов`язання за договором на дольову участь в будівництві житла - сплатив дольову участь у фінансуванні квартири в повному обсязі.

В свою чергу, ОСОБА_4 на виконання умов договору сплатив ТОВ «Хмельницькбудінвест» 7 березня 2008 року лише 2952 грн.

10 липня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор ОСОБА_3 за договором на дольову участь в будівництві житла № 111/92 від 9 січня 2006 року, уступив новому кредитору - ОСОБА_4 право на дольову участь в будівництві квартири АДРЕСА_4 . В договорі відсутня умова, що цей договір є оплатним.

05 серпня 2020 року ОСОБА_4 спірну квартиру шляхом укладення договору дарування відчужено на користь батька ОСОБА_3 . Підставою укладення зазначеного договору є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 25.06.2009 року управлінням ЖКГ Хмельницької міської ради на підставі рішення №1139 від 25.09.2008 року та рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2019 року по зазначеній справі, що набрало законної сили 29.10.2019 року про визнання квартири особистою власністю, яке в подальшому скасоване Верховним Судом. Факт укладення зазначеного вище договору дарування на думку суду свідчить про намір позивача за первісним позовом ухилитись від поділу спільного майна.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів інвентарної справи судом перевірено наявність первинних документів, які стали підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 , а саме первинний договір на дольову участь в будівництві житла № 111/92 від 9 січня 2006 року між ТОВ «Хмельницькбудінвест» та ОСОБА_4 , акт прийому передачі цієї ж квартири від 03 червня 2009 року, довідки ТОВ «Хмельницькбудінвест» 2009 року про повний розрахунок останнім за спірну квартиру, технічним паспортом оформленим також на ОСОБА_4 .

Суд вважає, що наявність в інвентарній справі зазначених правовстановлюючих документів та відсутність в ній укладеного договору відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор ОСОБА_3 за договором на дольову участь в будівництві житла № 111/92 від 9 січня 2006 року уступив новому кредитору - ОСОБА_4 право на дольову участь в будівництві квартири АДРЕСА_4 свідчить, що первинний договір на будівництво житла, вище зазначений, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї та сплачений за спільні кошти та на переконання суду підтверджує придбання та належність спірної квартири до спільної власності.

Укладений вище зазначений договір відступлення прав вимоги між батьком ОСОБА_3 та сином - ОСОБА_4 укладений не в інтересах сім`ї та розцінюється судом, як спосіб ухилення або уникнення сторонами від поділу спірної квартири в подальшому.

Платіжні квитанції про сплату відповідачем ОСОБА_3 на користь ТОВ «Хмельницькбудінвест» 16 лютого 2007 року - 99192 грн. 60 коп., 2 березня 2007 року - 125000 грн., 12 березня 2007 року - 45000 грн., 1 червня 2007 року - 64601 грн. 28 коп., а всього в загальній сумі 333 793 грн. 88 коп., не беруться судом до уваги в підтвердження вимог первісного позову про визнання особистою власністю спірної квартири так, як в матеріалах дослідженої інвентарної справи міститься доказ про сплату спірної квартири саме ОСОБА_4 , крім цього вимог ОСОБА_3 щодо порушення його права власності, не заявляв.

Дружина й чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК). Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка, визначено в ст.57 цього кодексу.

Виходячи з аналізу наведених вище норм законодавства, обов`язок довести ті обставини, що майно, придбане в шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Відповідно до ст. 57 СК України Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р. вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

За таких обставин суд вважає, що квартира АДРЕСА_4 є спільним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та придбана за спільні кошти подружжя, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини 1 ст.70 СК України ( в редакції, чинній на час вирішення спору) У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки спірне майно (квартира АДРЕСА_4 ) є спільною власністю сторін, виходячи із рівності частки майна дружини та чоловіка, за ОСОБА_7 слід визнати право власності на Ѕ частку вказаної квартири.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р. вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Упозовній заяві позивач стверджує, що для придбання спірної квартири він використав кошти, отриманні від продажу іншої належної йому квартири проте, ці доводи не знайшли підтвердження та спростовуються показаннями допитаного у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , який підтвердив внесення за спірну квартиру своїх власних коштів.

Суд вважає, що позивачем та представником за первісним позовом не надано будь-яких доказів, що квартира АДРЕСА_1 придбана за його особисті кошти тому суд приходить висновку про необгрунтованість первісних позовних вимог тому в їх задоволенні слід відмовити.

Вимоги зустрічного позову про витребування спірної квартири із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 не підлягають до задоволення в цій частині так, як судом не встановлено порушення прав ОСОБА_7 в цій частині та вони є передчасними на думку суду тому в їх задоволенні слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 слід стягнути понесенні нею судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1653,21 грн., Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.60, 70, 71 СК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права особистої приватної власності на квартиру - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частку трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 .

В решті вимог зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 рівними частинами на користь ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 1653,21 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 03.05.2022 року.

Суддя С. Стефанишин