КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Андрієнко А.М., Невідома Т.О.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені та в його інтересах адвокатом Богушко Олексієм Вікторовичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року по цивільній справі за заявою стягувача ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу виконавчого листа та виправлення помилок, допущених при його оформленні, боржники: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу виконавчого листа та виправлення помилок, допущених при його оформленні.

Подану заяву обґрунтовував тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 у справі № 753/1753/16 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 154 346 489,21 грн.

22.06.2016 за даним рішенням було видано виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 зі строком пред`явлення його до виконання до 21.06.2017. Виконавчий лист був пред`явлений стягувачем до примусового виконання, однак державний виконавець повернув його без прийняття до виконання з підстав невідповідності виконавчого листа вимогам Закону України «Про виконавче провадження». 3 метою усунення помилок, допущених у виконавчому листі, 01.08.2017 судом в обмін на раніше виданий виконавчий лист було видано новий виконавчий лист з виправленими помилками та зі строком пред`явлення 3 роки. Однак у вказаному виконавчому листі знову було допущено помилки, у зв`язку з чим він не міг бути прийнятий до виконання. Після звернення стягувача до суду з відповідною заявою 09.10.2019 йому знову було видано виконавчий лист в обмін на виконавчий лист від 04.08.2017. За даним виконавчим листом було відкрите виконавче провадження та розпочато процедуру примусового виконання рішення суду, проте ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2020, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.04.2021, виконавчий лист від 09.10.2019 визнано таким, що не підлягає виконанню. Водночас на сьогоднішній день заборгованість ОСОБА_1 залишається непогашеною, а отже рішення суду підлягає подальшому примусовому виконанню, у зв`язку з чим стягувачу необхідно заново пред`явити виконавчий лист до виконання. Проте строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вже сплив, і сам виконавчий лист у стягувача фактично відсутній, що є наслідком порушень, допущених судом при його оформленні та видачі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2021 заяву стягувача ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено стягувачу ОСОБА_2 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 у цивільній справі № 753/1753/16-ц, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованості за договором позики та судового збору. Видано стягувачу ОСОБА_2 з матеріалів цивільної справи № 753/1753/16-ц виконавчий лист від 22.06.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за договором позики. Виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа № 753/1753/16-ц від 22.06.2016 в адресі боржника ОСОБА_1 , а саме: замість: АДРЕСА_1 , читати: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 178-183).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення про відмову у задоволені заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, про видачу виконавчого листа та про виправлення помилки у виконавчому документі в повному обсязі. Вказує, що посилання стягувача, а також Дарницького районного суду м. Києва в ухвалі від 22.06.2021 по справі № 753/11110/21 на те, що судом видано виконавчий лист від 04.08.2017 по справі № 753/1753/16 як результат звернення стягувача до суду з заявою про виправлення помилок в виконавчому листі від 22.06.2016 по справі № 753/1753/16, не відповідає дійсності, так як на виконання заяви стягувача про виправлення помилок судом було винесено відповідну ухвалу від 24.07.2017 по справі № 753/12812/17.

Також, в матеріалах справи № 753/1753/16 відсутня заява стягувача щодо виправлення помилок у виконавчому листі від 04.08.2017. При цьому, міститься лише заява стягувача на видачу виконавчого листа по справі № 753/1753/16 (позивач ОСОБА_5 , відповідач - ОСОБА_6 ), за якою 04.11.2019 стягувачу було видано виконавчий лист від 09.10.2019 по справі № 753/1753/16.

Крім того, стягувач не мав права звертатися до суду з заявою про виправлення помилок у виконавчому листі від 04.08.2017, так як він не звертався з цим виконавчим листом ані до державної виконавчої служби, ані до приватного виконавця, і звернення до суду із такою заявою було б передчасним та мало б наслідком відмову суду у виправленні помилок.

Відповідач не погоджується з твердженням як стягувача, так і Дарницького районного суму м. Києва, так як стягувач і суд провину щодо несвоєчасного пред`явлення виконавчого листа від 22.06.2016 до виконання (з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2017 по справі №753/12812/17) покладає виключно на Дарницький районний суд м. Києва, у той час, коли ЦПК України як на момент винесення судом ухвали про виправлення помилок від 24.07.2017 по справі № 753/12812/17, так і в подальшому не зазнав змін щодо порядку видачі виконавчого листа, щодо можливої кількості виконавчих листів в одній справі, порядку виправлення помилок у виконавчому листі (т. 2 а.с. 187-190 зв.).

11.10.2021 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що постановляючи оскаржувану ухвалу, з огляду на обставини видачі за одним судовим рішенням декількох виконавчих листів та допущені при їх оформленні помилки, суд першої інстанції погодився з доводами стягувача про те, що дана правова ситуація є наслідком порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального законодавства. Водночас, рішення суду у справі № 753/1753/16-ц залишається не виконаним, при цьому альтернативного способу захисту права стягувача на виконання рішення суду, що є однією із важливих складових права на справедливий суд, закріпленого зокрема у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, окрім як пред`явлення виконавчого документа до виконання, не існує. Також, судом першої інстанції було встановлено, що стягувачем в межах встановлених процесуальних строків вчинялися активні дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, а за змістом процесуального закону відповідальність за правильність оформлення виконавчого листа та дотримання процедури його видачі покладається виключно на суд. Зважаючи на викладене, суд в оскаржуваній ухвалі визнав поважними причини пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що стало підставою для його поновлення (т. 2 а.с. 216-228).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 заперечувала проти поданої апеляційної скарги та просила її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції виходив з того, що дослідженням змісту виконавчого листа, який підлягає видачі стягувачу, встановлено, що при його оформленні дійсно були допущені помилки, які полягають у невірному зазначені номера виконавчого листа, який повинен відповідати єдиному унікальному номеру цивільної справи, і адреси боржника ОСОБА_1 (номера будинку) та відсутності інформації про дату народження боржника ОСОБА_1 . Оскільки реалізація права на виконання рішення суду можлива при фактичній наявності у стягувача виконавчого листа, а первісний виконавчий лист, виданий судом 22.06.2016 знаходиться в матеріалах справи, є обґрунтованим і вимоги заяви про видачу виконавчого листа стягувачу.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2016 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 753/1753/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, яким стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно борг за договором позики в розмірі 154 346 489,21 грн. та судові витрати по 3 445,00 грн. з кожного, а у позові до ОСОБА_3 відмовив.

Рішення ніким не оскаржувалось і набрало законної сили 21.06.2016.

22.06.2016 суд видав представнику стягувача чотири виконавчі листи, строк пред`явлення яких до виконання відповідно до чинного на той час законодавства становив 1 рік.

Виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 під № 752/1753/16 був пред`явлений стягувачем до примусового виконання, проте 04.07.2017 головний державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України склав повідомлення про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання з підстав його невідповідності вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

11.07.2017 стягувач звернувся до суду із заявою про виправлення помилок у виконавчому листі.

24.07.2017 суд постановив ухвалу про виправлення помилок, допущених при оформленні виконавчого листа, доповнивши виконавчий лист інформацією про дату народження боржника ОСОБА_1 , та виправивши помилку у номері виконавчого листа.

04.08.2017 судом в обмін на раніше виданий виконавчий лист заявника було видано новий виконавчий лист, у якому знову було допущено помилки, у зв`язку з чим за його заявою 09.10.2019 йому втретє було видано виконавчий лист в обмін на виконавчий лист від 04.08.2017.

Наведені стягувачем обставини підтверджуються копіями доданих до заяви виконавчих листів, датованих 22.06.2016, 04.08.2017 та 09.10.2019, наявністю в матеріалах справи оригінала виконавчого листа, виданого судом 22.06.2016, та заяви представника стягувача на видачу виконавчого листа від 04.11.2019 з розпискою про отримання двох виконавчих листів.

На підставі виконавчого листа від 09.10.2019, виданого щодо боржника ОСОБА_1 , ПВ ВО м. Києва ОСОБА_9 було відкрите виконавче провадження № 62224643 та розпочато процедуру примусового виконання рішення суду.

У листопаді 2020 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа від 09.10.2019 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2020, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.04.2021, заяву ОСОБА_1 було задоволено - виконавчий лист від 09.10.2019 визнано таким, що не підлягає виконанню.

За правилом, встановленим ч. 2 ст. 368 ЦПК України (в редакції Закону від 18.03.2004, чинній на час видачі першого виконавчого листа у даній справі), за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, видається один виконавчий лист. Однак у разі, якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України (у чинній редакції) виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17 частини 1 Розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вимоги до виконавчого документа визначає ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», за положеннями якої у виконавчому документі зокрема зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

За нормою ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Строки, зазначені в ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На дату набрання рішенням суду у даній справі законної сили був чинним Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999, статтею 22 якого було передбачено річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, однак частиною 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, а саме: виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 4 ст. 369 ЦПК України (в редакції на момент розгляду заяви про виправлення помилок, до 15.12.2017) суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином, з урахуванням норм процесуального права, якщо судом у виконавчому документі допущено помилки, то такі помилки усуваються шляхом постановлення відповідної ухвали, а виконавчий документ є той самий, в якому допущені помилки, разом з ухвалою суду про виправлення помилок у виконавчому листі.

З огляду на наведене, посилання стягувача на те, що судом видано виконавчий лист від 04.08.2017 по справі № 753/1753/16 як результат звернення стягувача до суду з заявою про виправлення помилок у виконавчому листі від 22.06.2016 у справі № 753/1753/16 не відповідає дійсності, т.я. на виконання заяви стягувача про виправлення помилок, судом було винесено відповідну ухвалу від 24.07.2017.

В подальшому, із метою недопущення повторного повернення виконавчого документа без виконання, стягувач зазначає, що він звернувся до суду із відповідною заявою про виправлення помилок у виконавчому листі, виданому 04.08.2017, після усунення яких і було отримано стягувачем виконавчий лист від 09.10.2019 (тобто, 3й оригінал виконавчого листа).

При цьому, слід зазначити, що в матеріалах даної справи відсутня заява стягувача щодо виправлення помилок у виконавчому листі від 04.08.2017, однак є заява представника стягувача про видачу виконавчого листа, на підставі якої 04.11.2019 було видано виконавчий лист від 09.10.2019.

Також слід зазначити, що стягувач не мав правових підстав для звернення до суду із заявою про виправлення помилок у виконавчому листі від 04.08.2017, т.я. він не звертався із цим виконавчим листом ні до виконавчої служби, ні до приватного виконавця, і таке звернення до суду було б передчасним та мало б наслідком відмову суду у виправлені помилок. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 803/37/19.

Щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 753/1753/16, то слід зазначити наступне.

У своїй заяві ОСОБА_2 , як на підставу поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання посилається на порушення Дарницьким районним судом м. Києва норм ЦПК України при видачі виконавчих листів від 04.08.2017 та від 09.10.2019.

ЦПК України, як на момент винесення судом ухвали про виправлення помилок від 24.07.2017, так і в подальшому, не зазнав змін щодо порядку видачі виконавчого листа, щодо можливої кількості виконавчих листів в одній справі та порядку виправлення помилок у виконавчому листі.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

В свою чергу слід зазначити, що дійсно порушення процесуальних норм судом першої інстанції є підставою для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, але не у випадку наявності у справі двох оригіналів виконавчих листів. При цьому, поновленню строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання може стосуватися виконавчого листа, виданого 22.06.2016, оскільки виконавчий лист від 04.07.2017 було видано неправомірно, в порушення вимог ч. 2 ст. 368 ЦПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) про що було звернуто увагу, в тому числі, судовими рішеннями Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2020 та Київського апеляційного суду від 06.04.2021.

Щодо зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваної ухвали про видачу ОСОБА_2 виконавчого листа від 22.06.2016, то слід звернути увагу на те, що ані нормами ЦПК України, а ні Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено такий спосіб захисту права, як видача виконавчого листа з матеріалів справи на виконання рішення суду на підставі ухвали суду. Крім того, в ЦПК України відсутня норма, яка б передбачала розгляд судом заяви про видачу виконавчого листа та постановлення відповідної ухвали.

На підставі зазначених обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена поза межами норм процесуального закону та повноважень суду, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені та в його інтересах адвокатом Богушко Олексієм Вікторовичем, який діє на підставі договору, задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу виконавчого листа та виправлення помилок, допущених при його оформленні, боржники: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 28 липня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді А.М. Андрієнко

Т.О. Невідома