Номер провадження: 22-ц/813/166/22
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року за нововиявленими обставинами, постановленупід головуванням судді Гниличенко М.В., повний текст ухвали складений 22 грудня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року по цивільній справі №520/14750/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ Банк» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 731 109 600 грн., в якій просив розглянути заяву за нововиявленими обставинами та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі у справі № №520/14750/19, яка знаходилась у провадженні Київського районного суду м. Одеси, за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ Банк» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що після набрання судовим рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/14750/19 законної сили, він отримав 12.12.2020 року поштою копію постанови Верховного Суду від 02.12.2020 року по цивільній справі № 2-685/10, яка знаходилась в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси, за позовом ВАТ «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту, вказані позовні вимоги рішенням суду було задоволено у повному обсязі та постановою Одеського апеляційного суду 23.07.2019 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року залишено без змін. У серпні 2019 року ОСОБА_1 в касаційному порядку було оскаржено вказане рішення суду та постанова апеляційного суду внаслідок чого Верховним Судом від 02.12.2020 року було прийнято постанову, якою в частині задоволення позовних вимог ВАТ «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 про стягнення процентів, пені, штрафів за недодержання графіка погашення основної заборгованості за кредитним договором та в частині задоволених позовних вимог ВАТ «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів, пені, штрафів було скасовано та передано справу № 2-685/10 у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23.07.2019 року у частині задоволених позовних вимог ВАТ «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 386483,47 грн. залишено без змін.

Заявник вважає, що оскільки заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.06.2010 року та ухвала Одеського апеляційного суду від 23.07.2019 року частково скасовані та справу направлено на новий розгляд, однак рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2020 року базувалось на рішенні Суворовського райсуду м. Одеси від 26.02.2010 року, яке було скасовано, у відповідності до п.3 ч.2 ст.423 ЦПК України є підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 731 109 600 грн.,посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції неповне з`ясовані обставини та досліджені докази, що мають значення для справи, також судом не прийняті до уваги надані документи, що є порушенням його прав.

Відзиву до суду надано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , представника ПАТ «МТБ Банк», перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилається заявник, вважаючи їх нововиявленими, не можуть вплинути на результат вирішення справи по суті та прийняття іншого рішення, оскільки вони не є істотними, не є нововиявленими та не мають доказового значення по справі, що переглядається.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «МТБ Банк» про компенсацію моральної шкоди, в якому просив стягнути з ПАТ «МТБ Банк» на його користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 731 109 600 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2020 року за нововиявленими обставинами обґрунтував свої вимоги прийнятою постановою Верховного Суду від 02.12.2020 року по справі № 2-685/10, якою частково скасовано рішення першої та апеляційної інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь банку ВАТ «МТБ» процентів, пені, штрафів за недодержання графіка погашення основної заборгованості за кредитним договором та в частині стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, процентів, пені, штрафів, та передано справу № 2-685/10 у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Проте, в частині задоволених позовних вимог ВАТ «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 386 483,47 грн. рішення суду залишено без змін.

При цьому, судом встановлено, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 у цивільній справі № 520/14750/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ Банк» про відшкодування моральної шкоди фактично є оскарження дій та рішень виконавчої служби.

ОСОБА_1 на вказане судове рішення подав апеляційну скаргу, яка постановою Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року залишена без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року залишено без змін.

ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду була подана касаційна скарга, за результатами якої постановою Верховного суду від 09 червня 2021 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Постанова Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року скасована, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року залишено без змін.

При новому розгляді апеляційної скарги ОСОБА_4 , апеляційний суд виходив з того, що апелянт звертаючись до суду з апеляційною скаргою був не погоджений з діями державного виконавця стосовно виконання виконавчого листа № 2-685/10 виданого Суворовським районним судом м. Одеси, за яким стягувачем є ПАТ «МТБ Банк» а боржником ОСОБА_1 . При цьому апелянт вважав, що зазначені дії є підставою для стягнення з відповідача ПАТ «МТБ Банк» на його користь моральної шкоди, однак доказів того, що діями ПАТ «МТБ Банк» йому була спричинена моральна шкода до суду надані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч.4,5 ст. 423 ЦПК України - не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи або докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 № 4 нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

У свою чергу обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Таким чином, скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами можливо лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як роз`яснено у п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року не було підставою для ухвалення рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що встановлені апеляційним судом факти, викладені у постанові від 16 лютого 2022 року про залишення рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року без змін, мають преюдиціальне, доказове значення, тому обставини та факти, на які посилається заявник, не призведуть до постановлення іншого рішення по справі, яка переглядається.

Тобто, скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року не може вплинути чи змінити юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року, та залишеним без змін апеляційною інстанцією, яке просить переглянути за нововиявленими обставинами заявник.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції неповне з`ясовані обставини та досліджені докази, що мають значення для справи, також судом не прийняті до уваги надані документи, що є порушенням його прав,колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в порушення вимог ст.426 ЦПК України заявником не зазначено зміст рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року, про перегляд якого подано заяву, не зазначено конкретні обставини, які заявник вважає нововиявленими, також не були обґрунтовані правові підстави звернення з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Крім того, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

УхвалуКиївського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Гірняк Л.А. на лікарняному в період з 01 березня 2022 року по 11 березня 2022 року, з 14 березня 2022 року по 12 травня 2022 року у відпустці, яка приступила до своїх посадових обов`язків 03 травня 2022 року, відкликавшись з відпустки, повний текст судового рішення складений 03 травня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда