Справа № 214/8110/21
2-н/214/226/22
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у видачі судового наказу

29 квітня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши матеріали цивільної справи № 214/8110/21за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою 29.09.2021 року, в якій просила суд видати наказ за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали справи, зміст та вимоги заяви про видачу судового наказу, суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

В розумінні ч.ч.3, 5 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно зі ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано у разі, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Положеннями п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Так, відповідно до довідок з адресно-довідкового органу, боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а стягувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , знято з реєстрації 26.09.2018 року. При цьому, будь-яких доказів, підтверджуючих ту обставину, що остання на теперішній час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , суду не надано.

Таким чином, враховуючи, що ані стягував, ані боржник не зареєстровані на території Саксаганського району, підстав для застосування альтернативної підсудності з огляду на специфіку наказного провадження суд не вбачає, тому приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу в силу п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України.

На підставі ч.1 ст.166 ЦПК України, ОСОБА_1 слід роз`яснити, що Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.160-164, п.9 ч.1 ст.165, ст.ст.166-168, 260, 261, 353-354, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання суддею.

Суддя А.В. Ткаченко