Номер провадження: 22-ц/813/3091/22
Номер справи місцевого суду: 504/2091/17
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 липня 2017 року, постановленого під головуванням судді Доброва П.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання державного акту на право колективної власності на землю таким, що втратив чинність та встановлення факту належності земельних ділянок до земель державної форми власності сільськогосподарського призначення, -

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання державного акту на право колективної власності на землю таким, що втратив чинність та встановлення факту належності земельних ділянок до земель державної форми власності сільськогосподарського призначення.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 17.05.2017 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області йому відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва площею 0,12 га на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, у зв`язку з тим, що під час розгляду його клопотання щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області встановлено, що бажана земельна ділянка пропонується до відведення за рахунок земель колишньої колективної власності та реєстрація державного акту на право колективної власності на землю не скасована.

Позивач вважає, що перебування земельної ділянки у колективній власності порушує його права, у зв`язку з чим просив вирішити питання щодо припинення права колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Комінтернівське».

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Визнано державний акт на право колективної власності на землю від 29 квітня 1998 серії ОД-13-36, виданий Кіровською сільською Радою народних депутатів на підставі рішення Кіровської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 13 вересня 1997 № 74, колективному сільськогосподарському підприємству «Комінтернівський» таким, що втратив чинність.

Встановлено факт належності земельних ділянок, які не були виділені в натурі (на місцевості) членам зазначеного підприємства та не підлягала паюванню в натурі відповідно до Схеми поділу земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Комітернівський» на земельні частки (паї), до земель державної форми власності сільськогосподарського призначення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що член колективного сільськогосподарського підприємства повинен бути включений до списку додатку до державного акта на право колективної власності на землю та набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Відзиву до суду надано не було.

Сторони в судове засідання, призначене на 23 лютого 2022 року не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (03 травня 2022 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що член колективного сільськогосподарського підприємства повинен бути включений до списку додатку до державного акта на право колективної власності на землю та набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Також ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року по праві №504/2367/16 за позовом ФГ «Назари» (що не є учасником у вказаній цивільній справі) до майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» визнано дійсним договір купівлі-продажу від 08.07.2013 року між ФГ «Назари» та групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» та визнано за ФГ «Назари» право власності на будівлю та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з літ. «А» - адмінбудівля, площею 254,2 кв.м., літ. «Б» - корівник, площею 1333,3 кв.м., літ. «Б1» - телятник площею 342,0 кв.м., літ. «В» - навіс, літ. «Г» - склад, площею 1 177,8 кв.м., літ. «Д,Е» - заправка, №1-4 огорожа, літери «І» - цистерна, літери «11» - пожежний резервуар.

Тобто, ОСОБА_1 вважає, що має право на пайовий фонд майна КСП «Кіровська птахофабрика» та не укладав з ФК «Назари» договір купівлі-продажу, а тому йому повинно бути видано Сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 8,28 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП «Кіровська птахофабрика», тому що, спірна земельна ділянка без визначення меж в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в обробітку у ФГ «Назари», і є пайовим фондом майна членів колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Кіровська птахофабрика» і повинна бути повернута ФГ «Назари» ОСОБА_1 , як самовільно зайнята земельна ділянка зі стягненням коштів.

Оскільки, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 липня 2017 року по справі №504/2091/17 порушує майнові права пайщиків та територіальної громади Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, вважає, що у ФГ «Назари» не має жодних підстав у розпорядженні майном пайщиків ГП «Кіровська птахофабрика».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення сесії Кіровської сільської ради народних депутатів від 13 вересня 1997 року № 74 КСП «Комінтернівський» 29 квітня 1998 року видано державний акт на право колективної власності серії ОД - 13-36, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за№3.

Під час реформування аграрного сектору економіки, відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 № 1529/99 КСП «Комінтернівський» змінило організаційно-правову форму на СТОВ «ОНІСЬКОВО». В процесі зміни організаційно - правової форми підприємство відповідно до вимог діючого на той час законодавства, не вжило дій щодо скасування відповідної державної реєстрації державного акту на право колективної власності на землю. Діючим законодавством України не визначений механізм щодо передачі земель колективної форми власності до державної після ліквідації колективного сільськогосподарського підприємства.

Відповідно до відомостей Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань СТОВ «ОНІСЬКОВО» 04 грудня 2007 року ліквідовано у зв`язку з банкрутством.

Також судом встановлено, що до СТОВ «ОНІСЬКОВО» не перейшли права та обов`язки сільськогосподарського підприємства «Комінтернівській» в частині користування земельною ділянкою на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії Од 13-36. Крім того в наступному підприємство припинило свою діяльність.

Приймаючи до уваги, викладені обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з апеляційною скаргою, будь-яких належних та допустимих доказів того, що оскаржуваним рішенням суду порушені його права не надав, а саме не надано доказів того, що він має право на пайовий фонд майна КСП «Комінтернівське», а саме право на земельну частку (пай), як член майнової групи пайщиків.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Відповідно до положень ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; 2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

На підставі вищенаведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду по суті апеляційної скарги та приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням суду не порушені права апелянта за відсутністю доказів про те, що оскаржуваним рішенням суду порушені права ОСОБА_1 .

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

На підставі наведеного вище, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 362, 368, 374, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 липня 2017 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання державного акту на право колективної власності на землю таким, що втратив чинність та встановлення факту належності земельних ділянок до земель державної форми власності сільськогосподарського призначення - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Цюри Т.В. у відпустці в період з 02 березня 2022 року по 29 квітня 2022 року, повний текст судового рішення складений 03 травня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра