Справа № 353/242/22
Провадження № 2/353/127/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , в тому числі на належну йому 1/3 частину домоволодіння та на 1/3 частину цього домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , а також про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 29,47 ум.кад.га у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Мрія», що в с. Остриня Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Свої вимоги обґрунтовував тим, що у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спірне домоволодіння, а також Сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця та у ньому містяться розбіжності у по батькові спадкодавця, в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє його можливості оформити спадщину на спадкове майно. У зв`язку з цим також просив суд в мотивувальній частині рішення суду встановити факт приналежності ОСОБА_3 » правовстановлюючого документу, а саме Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0071849 від 15.10.2001 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 ».

18.04.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання якої було с. Остриня Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просила розгляд справи провести без її участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 1 Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_3 , яка була головою двору, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (позивач) значилось господарство, розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 16). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 25.03.2022 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , побудовані у період з 1980 року по 1991 рік та не є самовільним будівництвом (а.с. 4-8).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав.

Отже, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (позивач) в рівних долях (по 1/3 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Також на ім`я ОСОБА_3 15.10.2001 року видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0071849, зареєстрований 12.02.2002 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 85, згідно якого їй належить право на земельну частку (пай), розміром 29,47 ум.кад.га, у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Мрія», що в с. Остриня Івано-Франкіфвського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, що підтверджується копією вищевказаного Сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 (позивач), ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (відповідачка) (а.с. 22). ОСОБА_2 (мати позивача/відповідачка) до моменту реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 (батько позивача) значилась на дівоче прізвище « ОСОБА_5 » (копія свідоцтва про укладення шлюбу, а.с. 23). Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 (мати позивача/відповідачка), ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 18). Ще за життя ОСОБА_3 посвідчила на ім`я ОСОБА_1 (позивачка) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 05.01.1998 року (а.с. 17).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_1 (позивач) прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , оскільки він вступив в управління спадковим майном, проводив похорон померлої та вів з нею спільне господарство, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 95 від 24.03.2022 року (а.с. 15). Згідно довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 119 від 19.04.2022 року ОСОБА_3 на день своєї смерті проживала та була зареєстрована одна по АДРЕСА_1 (а.с. 41).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 301/2003 від 21.11.2003 року, заведеної державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_3 (а.с. 44-56), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає, про що також свідчить письмова заява відповідачки ОСОБА_2 про визнання позову (а.с. 57).

Позивачу ОСОБА_1 в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову частину домоволодіння та на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння (не зареєстровано право власності), а також Сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця та у ньому містяться розбіжності у по батькові спадкодавця, зокрема вказано по батькові власника « ОСОБА_8 », тоді як по батькові спадкодавця « ОСОБА_9 », що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області від 22.03.2022 року (а.с. 20-21).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на частину спадкового домоволодіння та на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6. ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто, з позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності на частину домоволодіння та земельну частку (пай), які належали спадкодавцю, а тому позивач звернувся також з взаємопов`язаною вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в порядку позовного провадження, оскільки встановлення даного факту має для нього юридичне значення та надає йому право на спадкування за заповітом.

Так, з копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0071849 від 15.10.2001 року, зареєстрованого 12.02.2002 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 85, вбачається, що він виданий на ім`я ОСОБА_3 » (а.с. 9).

Однак, з копії свідоцтва про смерть спадкодавця, встановлено, що вона значиться як ОСОБА_3 » (а.с. 18). До цього ж згідно довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 120 від 19.04.2022 року на території с. Остриня Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області не було громадянки ОСОБА_3 , тоді як проживала ОСОБА_3 (а.с. 42).

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт приналежності спадкодавцю ОСОБА_3 правовстановлюючого документу, де помилково вказано її по батькові, а саме Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0071849 від 15.10.2001 року, зареєстрованого 12.02.2002 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 85, оскільки встановлення даного факту має для позивача юридичне значення та надасть йому можливість оформити спадщину у встановленому порядку.

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , в тому числі на належну йому 1/3 частину домоволодіння та на 1/3 частину цього домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , а також на земельну частку (пай) розміром 29,47 ум.кад.га у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Мрія», що в с. Остриня Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на належну йому 1/3 частину домоволодіння та на 1/3 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну частку (пай) розміром 29,47 умовних кадастрових гектара, яка перебуває у колективній власності СС «Мрія», що в с. Остриня Івано-Франківського району Івано-Франківської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0071849, виданого 15.10.2001 року на підставі рішення Тлумацької районної державної адміністрації від 08.06.1999 року № 296, зареєстрованого 12.02.2002 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 85, виданого на ім`я ОСОБА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА