Провадження 2/127/4308/19
У Х В А Л А

04 травня 2022 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області з 05.11.2019 року знаходиться цивільна справа № 127/30056/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Стьоба Ю.М. в судові засідання 15.02.2022 року, 22.03.2022 року, 04.05.2022 року не з`явились з невідомих суду причин, про день та час розгляду даної справи повідомлялись завчасно та належним чином (т. 2 а.с. 13 зворот, а.с. 18), заяв про відкладення засідання не надавали.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Федчук Т.М. в судовому засіданні 04.05.2022 року з приводу вирішення питання про залишення позову без розгляд покладалась на думку суду, але зазначила, що постанова апеляційного суду, на підставі якої даний цивільний позов ОСОБА_1 надісланий на розгляд в порядку цивільного судочинства, скасована. Розгляд кримінального провадження здійснюється спочатку судом першої інстанції, підготовче засідання ще не проведене, тому ОСОБА_1 не позбавлена можливості підтримувати цивільний позов в кримінальному провадженні.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2017 року у справі № 127/7244/15-к ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 386 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- за ст. 386 КК України - 4 (чотири) місяці арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 931 903 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

В частині стягнення моральної шкоди цивільний позов залишено без розгляду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23.10.2019 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2017 року у справі № 127/7244/15-к змінено. На підставі ст.ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_2 звільнено від призначеного за ст. 386 КК України покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Виключено з вироку кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України - крадіжка, поєднана з проникненням у сховище.

Вирішено вважати ОСОБА_2 засудженим за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Щодо часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_1 про стягнення на її користь з обвинуваченого ОСОБА_2 1 931 903 грн. вирок скасовано та в цій частині кримінальне провадження направлено до того ж суду для призначення нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишено без змін.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (суддя Вохмінова О.С.) від 19.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі № 127/30056/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди (а.с. 75).

Постановою Верховного Суду від 08.12.2020 року ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23.10.2019 року у кримінальній справі № 127/7244/15-к скасовано, призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14.12.2021 року № 127/7244/15-к вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2017 року відносно ОСОБА_2 скасовано. Призначено новий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суду.

Таким чином, вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2017 року і постанова Вінницького апеляційного суду від 23.10.2019 року, відповідно до якої цивільний позов надіслано на розгляд в порядку цивільного судочинства до суду першої інстанції, скасовані в частині вирішення цивільного позову і станом на 04.05.2022 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 перебуває на розгляді в суді першої інстанції. Розгляд здійснюється спочатку.

14.01.2022 року провадження у даній справі було поновлене після його зупинення до розгляду Вінницьким апеляційним судом апеляційної скарги на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2017 року у справі № 127/7244/15-к відносно ОСОБА_2 (а.с. 10). Судове засідання призначене на 15.02.2022 року.

В судове засідання 15.02.2022 року ОСОБА_1 і її представник ОСОБА_3 викликались належним чином шляхом надіслання повісток та повідомлень на електронну адресу ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 11, 13 зворот).

В судове засідання 22.03.2022 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 також викликались належним чином, повістку ОСОБА_4 отримала 28.02.2022 року (а.с. 18). Причини неявки суду не повідомили.

В судове засідання 04.05.2022 року позивач і представник повторно не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи у їх відсутність не подавали.

Слід зазначити, що справа перебуває в провадженні суду з 05.11.2019 року. Позивач і представник позивача також неодноразово не з`являлись в підготовчі засідання, тому підготовче провадження було завершене у їх відсутність (а.с. 236 т.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідне положення також міститься в п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Системний аналіз норм статті 223, пункту 3 статті 257 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

В силу пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку за умови першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

При вирішенні даної справи суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22.05.2019 року у справі 310/1287/13, відповідно до якої процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Суд зауважив, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 повторно не з`явились в судове засідання у даній справі, були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи у їх відсутності або про відкладення розгляду справи не подавали, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

При цьому суд враховує, що право позивача на доступ до суду не буде порушеним, оскільки позивач ОСОБА_1 має право повторно звернутись до суду з позовом відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України, крім того, в судовому засіданні було встановлено, що ухвала Вінницького апеляційного суду від 23.10.2019 року, на підставі якої розгляд позову ОСОБА_1 здійснюється в порядку цивільного судочинства (а.с. 28-45 т.1), скасована, а розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється спочатку (а.с. 3-9 т. 2).

Керуючись ст. ст. 257 ч. 1 п. 3, 259-260 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повну ухвалу складено 05 травня 2022 року.

Суддя: