ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/123/22 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін:

представника апелянта ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/12400/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року (ухвалене суддею Грицай К.М., повний текст якого складено 16 вересня 2021 року) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 04 березня 2019 року між сторонами досягнута домовленість про купівлю-продаж з розстрочкою платежу автомобіля марки «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за ціною 10000 доларів США. За цією домовленістю позивач зобов`язувався сплатити на користь відповідача завдаток в розмірі 134 000 грн., що еквівалентно 5000 доларів США та до 04 вересня 2019 року повністю сплатити на користь ОСОБА_6 другу частину від домовленої ціни, шляхом зарахування на зазначені відповідачем банківські реквізити авансові щомісячні платежі за придбання вказаного автомобіля. Факт зазначеної домовленості та передачі грошових коштів засвідчується відповідною розпискою, складеною у присутності свідка - ОСОБА_7 . Договір купівлі-продажу автомобіля не укладався. У період з 07 червня 2019 року по 04 листопада 2019 року позивач, на виконання вказаної домовленості, шляхом зарахування на карткові рахунки, зазначені відповідачем, у рахунок сплати вартості ціни автомобіля, сплатив авансові платежі на загальну суму у розмірі 124 049.00 грн., що підтверджується банківськими квитанціями. Вказує, що зазначена розписка-угода є удаваною угодою, оскільки насправді сторонами був укладений договір купівлі-продажу. 18 грудня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до СВ ТВП ГУНП у Тернопільській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003609 від 18 грудня 2019 року. В рамках вказаного кримінального провадження винесено ухвалу про накладення арешту на автомобіль «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був вилучений у позивача. На даний час місцезнаходження автомобіля йому невідоме. Сплачені позивачем на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 258 049.00 грн. ОСОБА_5 відповідачем не повернуто.

Крім того, внаслідок порушення прав позивача та обману з боку ОСОБА_6 ОСОБА_5 зазнав моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, відчутті незахищеності, втраті сну, спокою, душевної рівноваги та звичайного ритму життя, внаслідок значного погіршення стану його здоров`я. У зв`язку з відсутністю автомобіля позивач позбавлений можливості забезпечити достатній суспільний рівень життя родини.

У зв`язку з наведеним просить стягнути з відповідача в його користь грошові кошти в розмірі 258 049.00 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000.00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_5 адвокат Мельниченко М.С. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав правової оцінки показам свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні підтвердив, що розписка-угода від 04 березня 2019 року написана останнім у зв`язку з продажем автомобіля, оскільки він отримав завдаток від позивача в сумі 5000 доларів США. Вказує, що сторони 04 березня 2019 року уклали договір купівлі-продажу автомобіля на умовах розстрочки. Звертає увагу на те, що оригінал розписки на суму 5000 доларів США відповідач отримав у позивача обманним шляхом. Факт наявності оригіналу розписки від 04 березня 2019 року не підтверджує повернення відповідачем позивачу грошових коштів у сумі 5000 доларів США. Крім того, позивач ОСОБА_5 , перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_7 на момент укладення з відповідачем розписки-угоди від 04 березня 2019 року, яка укладена в інтересах сім`ї, створив обов`язки і для ОСОБА_7 , яка проживала з позивачем однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

У зв`язку з наведеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

13 грудня 2021 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника ОСОБА_6 адвоката Василишина К.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що з поданих позивачем копій квитанцій неможливо ідентифікувати платника, який перераховував грошові кошти на рахунок одержувача. Жодних доказів про те, що відповідачу належать рахунки, що значаться в платіжних документа, позивач не надав. У відповідача є оригінал розписки від 04 березня 2019 року, що підтверджує виконання ним свого зобов`язання та повернення раніше наданих ОСОБА_5 коштів Водночас, позивач відмовився повертати відповідачу транспортний засіб, який перебував у його користуванні та намагається стягнути з ОСОБА_6 грошові кошти у зв`язку із відмовою останнім від домовленості, яка відображена у розписці. Також вказує, що оскільки сторони не дотримались порядку укладення договору купівлі-продажу автомобіля, то оспорюваний договір є неукладеним, а за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків.

У зв`язку з викладеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Мельниченко М.С. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник відповідача адвокат Василишин К.В. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

20 жовтня 2018 року на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Некрасової Ю.В. та зареєстрованої за №470, ОСОБА_8 , який діє від імені ОСОБА_9 , уповноважив ОСОБА_10 та/або ОСОБА_6 кожен з яких має право виконувати повноваження незалежно один від одного, експлуатувати з правом керування, а при необхідності зняти з обліку у відповідних компетентних органах та розпоряджатися за ціну та на умовах за їх розсудом, належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого 12 січня 2018 року ТСЦ 1443, автомобілем марки «Audi A6 Allroad», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.64-65).

04 березня 2019 року ОСОБА_6 написав розписку-угоду, відповідно до якої він передає ОСОБА_11 належний йому автомобіль марки «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання до 04 вересня 2019 року. Взамін отримав грошові кошти в сумі 134 000.00 грн., що еквівалентно 5000 доларів США, як завдаток за належний йому автомобіль. Сторони домовились про сплату другої частини ціни автомобіля до 04 вересня 2019 року. Сторона отримувача автомобіля зобов`язується застрахувати авто страховкою КАСКО, 04 березня 2019 року. Вигодонабувач по страховці має бути вказаний ОСОБА_6 (т.1 а.с.66).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось сторонами, що оригінал даної розписки-угоди зберігається у відповідача ОСОБА_6 .

09 серпня 2019 року ОСОБА_11 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, після чого чоловікові присвоєно прізвище « ОСОБА_12 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.62).

Позивачем до матеріалів справи долучено засвідчені АТ «Універсал Банк» копії квитанцій про перерахування коштів, а саме:

1) 07 червня 2019 року №T2M1-63C9-9635-B9H6:

Відправник:

ОСОБА_13 відправника: Універсал Банк

Рахунок відправника: 537541******0892 код: 322001

Одержувач: (не вказано) код банку: 334851

Банк одержувача: ПУМБ

Рахунок одержувача: 516754******3716

Сума (грн.): 26449.00

Призначення платежу: часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6

Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. Паспорт НОМЕР_2

Час отримання доручення: 07.06.2019 15:44

2) 04 вересня 2019 року № X5P2-BH76-H16H-5C0K

Відправник: ОСОБА_14 .

Банк відправника: Універсал Банк

Рахунок відправника: 537541******0892 код: 322001

Одержувач: (не вказано) код банку: 305299

Банк одержувача: ПриватБанк

Рахунок одержувача: 516874******2960

Сума (грн.): 12500.00

Призначення платежу: часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6

Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. Паспорт НОМЕР_2

Час отримання доручення: 04.09.2019 18:29

3) 05 серпня 2019 року № 7С38-4HCX-C654-1K42

Відправник: Ірена А.

Банк відправника: Універсал Банк

Рахунок відправника: 537541******9049 код: 322001

Одержувач: (не вказано) код банку: 305299

Банк одержувача: ПриватБанк

Рахунок одержувача: 414962******7215

Сума (грн.): 1050.00

Призначення платежу: часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6

Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. Паспорт НОМЕР_2

Час отримання доручення: 05.08.2019 19:34

4) 04 листопада 2019 року № А8H6-5X13-M9F1-KEK7

Відправник: ОСОБА_7

Банк відправника: Універсал Банк

Рахунок відправника: 537541********49 код: 21133352

Одержувач: (не вказано) код банку: 305299

Банк одержувача: Альфа-Банк

Рахунок одержувача: 0110

Сума (грн.): 73950.00

Призначення платежу: погашення боргу за а/м Audi A6 Allroad г/н

НОМЕР_1 , тех. паспорт НОМЕР_2

Сплачено: 04.11.2019 20:30:42

5) 26 жовтня 2019 року № А542-2KС1-4HE7-MXB7

Відправник: Ірена А.

Банк відправника: Універсал Банк

Рахунок відправника: 537541******9049 код: 322001

Одержувач: (не вказано) код банку: 300346

Банк одержувача: Альфа-Банк

Рахунок одержувача: 410232******3354

Сума (грн.): 7500.00

Призначення платежу: часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6

Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. Паспорт НОМЕР_2

Час отримання доручення: 26.10.2019 14:48

6) 03 жовтня 2019 року № А542-2KС1-4HE7-MXB7

Відправник: Ірена А.

Банк відправника: Універсал Банк

Рахунок відправника: 537541******9049 код: 322001

Одержувач: (не вказано) код банку: 300346

Банк одержувача: Альфа-Банк

Рахунок одержувача: 410232******3354

Сума (грн.): 2500.00

Призначення платежу: часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6

Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. Паспорт НОМЕР_2

Час отримання доручення: 03.10.2019 16:29

7) 03 жовтня 2019 року № 864А-МВ10-5МСН-1А5С

Відправник: Ірена А.

Банк відправника: Універсал Банк

Рахунок відправника: 537541******9049 код: 322001

Одержувач: (не вказано) код банку: 300346

Банк одержувача: Альфа-Банк

Рахунок одержувача: НОМЕР_4

Сума (грн.): 100.00

Призначення платежу: часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6

Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. Паспорт НОМЕР_2

Час отримання доручення: 03.10.2019 16:31

Ухвалами Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року витребувано у АТ «ПУМБ», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Альфа-Банк», АТ «Універсал Банк» (monobank) інформацію про здійснені транзакції щодо переказів коштів за вищевказаними банківськими квитанціями.

На виконання ухвали суду АТ «Альфа-Банк» надіслав лист відповідь №02395/БТ-32-б/б від 17 лютого 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 є отримувачем грошових переказів згідно квитанцій № А8H6-5X13-M9F1-KEK7 від 04.11.2019 року, № А542-2KС1-4HE7-MXB7 від 03.10.2019 року, № 864А-МВ10-5МСН-1А5С від 03.10.2019 року. Операція з переказу коштів згідно квитанції № А542-2KС1-4HE7-MXB7 від 26.10.2019 року відсутня. При цьому банком зазначено, що надати інформацію щодо того, хто був платником вказаних операцій з переказів неможливо (т.2 а.с.82).

На виконання ухвали суду АТ «ПУМБ» надіслав лист відповідь №КНО-07.8.6/261БТ від 14.02.2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_15 є отримувачем грошового переказу згідно квитанції №T2M1-63C9-9635-B9H6 від 07.06.2019 року. При цьому банком зазначено, що інформація щодо того, хто був платником відсутня (т.2 а.с.80).

На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надіслав лист відповідь №20.1.0.0.0/7-220222/41153 від 24.02.2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 є відправником, а ОСОБА_16 є отримувачем грошового переказу згідно квитанції № 7С38-4HCX-C654-1K42 від 05.08.2019 року. При цьому, ОСОБА_11 є відправником, а ОСОБА_17 є отримувачем грошового переказу згідно квитанції № X5P2-BH76-H16H-5C0K від 04.09.2019 року (т.2 а.с.99).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 1, 2 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як зазначено у ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року за № 9, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі. Реальний (прихований) правочин може бути дійсним або недійсним. Якщо правочин, який сторони насправді вчинили, відповідає вимогам закону, відносини сторін регулюються правилами, що його стосуються. Якщо ж правочин, який сторони насправді вчинили, суперечить законодавству, суд виносить рішення про визнання недійсним цього правочину із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності правочинів такого типу (стаття 216 ЦК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.5 ст.656 ЦК України особливості договору купівлі - продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Частиною 1 ст.210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно із ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 22 січня 2019 року в справі № 145/145/17.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_5 , як на підставу своїх вимог, посилався на те, що між сторонами був укладений удаваний правочин договір позики та написана відповідачем розписка, що насправді є договором купівлі-продажу автомобіля на умовах розстрочки.

Судом вірно встановлено, що розписка-угода від 04 березня 2019 року відповідачем ОСОБА_6 написана у зв`язку із продажем автомобіля, оскільки він отримав завдаток від ОСОБА_18 в сумі 5000 доларів США.

Із змісту розписки не вбачається, що сторони уклали договір купівлі-продажу автомобіля, не обговорюються істотні умови даного договору купівлі-продажу. При цьому з тексту слідує, що відповідач передав позивачу транспортний засіб марки «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання до 04 вересня 2019 року. Взамін отримав грошові кошти в сумі 134000.00 грн., що еквівалентно 5000 доларів США, як завдаток за належний йому автомобіль. Сторони домовились про сплату другої частини ціни автомобіля до 04 вересня 2019 року.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надання відповідачем позивачу розписки - угоди без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором.

Отже, безпідставними є доводи позивача щодо укладення між сторонами удаваного договору позики для приховання укладеного договору купівлі-продажу автомобіля.

Щодо вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_6 отриманих ним коштів в сумі 258 049.00 грн. в якості авансових платежів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідач, заперечуючи щодо вимог позивача, вказує на те, що отримані від ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 5000.00 доларів США, про які йдеться у розписці, повернув позивачу, що підтверджується наявністю у нього оригіналу розписки-угоди від 04 березня 2019 року.

Статтею 545 ЦК України визначено, що, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Такий висновок викладений у постановах КЦС у складі Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 707/2606/16-ц, від 26 вересня 2018 року у справі №483/1953/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 712/14562/17-ц.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що наявність у відповідача ОСОБА_6 оригіналу розписки-угоди свідчить про повернення позивачу на його прохання отриманих від нього коштів в сумі 134000 грн., що еквівалентно 5000 доларів США.

Посилання апелянта про те, що відповідач заволодів оригіналом розписки шляхом обману та гроші 134000 грн., що еквівалентно 5000 доларів США, не повернув, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Твердження апелянта про перерахування ним в період з 07 червня 2019 року по 04 листопада 2019 року відповідачу коштів в сумі 124049.00 грн., суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи не долучено жодної банківської квитанції, в якій би платником зазначався позивач, а отримувачем коштів відповідач.

Апеляційний суд зазначає, що квитанціями № А8H6-5X13-M9F1-KEK7 від 04.11.2019 року, № А542-2KС1-4HE7-MXB7 від 03.10.2019 року, № 864А-МВ10-5МСН-1А5С від 03.10.2019 року, № А542-2KС1-4HE7-MXB7 від 26.10.2019 року, №T2M1-63C9-9635-B9H6 від 07.06.2019 року, № 7С38-4HCX-C654-1K42 від 05.08.2019 року, № X5P2-BH76-H16H-5C0K від 04.09.2019 року, на які посилається ОСОБА_5 , та матеріалами справи не встановлено, що відправником грошових коштів є позивач, а отримувачем - відповідач, оскільки у вказаних квитанціях зазначено різні відправники та отримувачі.

Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку того факту, що ним перераховувалися кошти згідно наданих відповідачем реквізитів.

Доводи апелянта про те, що позивач ОСОБА_5 , перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_7 , на момент укладення з відповідачем розписки-угоди від 04 березня 2019 року, створив обов`язки і для ОСОБА_7 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказане не підтверджено матеріалами справи.

Також судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки в судовому засіданні не було встановлено порушень прав позивача.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 27 квітня 2022 року.

Головуючий

Судді