Ухвала

02 травня 2022 року

м. Київ

справа № 522/11959/19

провадження № 61-2993ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про стягнення на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у липні 2019 року звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- стягнути за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України заробіток та інші грошові доходи, які позивач втратив внаслідок незаконних дій органів досудового слідства та суду у розмірі 377 369, 00 грн та судові витрати у розмірі 13 250, 00 грн;

- стягнути за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та суду у розмірі 5 000 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 заробіток, не одержаний ним за час відсторонення від роботи, у розмірі 377 369, 00 грн, відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства та суду, у розмірі 3 500 000, 00.

В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року змінено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року.

Другий та третій абзац резолютивної частини рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року викладено у такій редакції:

Стягнуто із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 заробіток, не одержаний ним за час відсторонення від роботи, у розмірі 377 369, 00 грн, судові витрати у розмірі 13 250, 00 грн та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства та суду, у розмірі 1 000 000, 00.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

22 квітня 2022 року засобами поштового зв`язку Державна казначейська служба України звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року, у якій просила скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга містить заяву про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявник отримав засобами поштового зв`язку 08 квітня 2022 року, також просив врахувати що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 продовжений строком на 30 діб. Серед іншого заявник просив врахувати, що наказом Державної казначейської служби України від 24 лютого 2022 року № 56 встановлено простій у роботі працівників апарату казначейства.

За наведених обставин, пропущений Державною казначейською службою України строк на подання касаційної скарги зумовлено об`єктивними обставинами.

За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи, що наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження зумовлено настанням об`єктивних непереборних обставин, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження поновленню.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Всупереч пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не долучено докази на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

За змістом рішень судів першої та апеляційної інстанцій позов подано із вимогою майнового характеру із ціною позову 5 377 195,59 грн.

Державна казначейська служба України оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю.

Заявник вважає, що звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Тобто, на всіх стадіях судового розгляду правом на звільнення від сплати судового збору за подання зазначеного позову наділяються виключно позивачі, разом з цим, на інших учасників справи, зокрема відповідачів не поширюються вимоги законодавства щодо звільнення від сплати судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг у справах за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 листопада 2019 року у справі № 906/770/17.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання у 2019 році фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605,00 грн).

Отже розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання позову становив за максимальною ставкою - 9 605,00 грн, відповідно за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 19 210,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026007, ККДБ: 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору потрібно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Суд роз`яснює, що якщо позивач (тут - заявник) не усуне недоліки позовної заяви (касаційної скарги) у строк, встановлений судом, заява (скарга) вважається неподаною і повертається позивачеві (заявникові) (частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Державної казначейської служби України про поновлення строку задовольнити.

Поновити Державній казначейській службі України строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик