провадження №2/279/614/22
Справа № 279/184/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/184/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що з 02.05.2009 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Коростенського міськрайоного суду від 12.04.2021 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбі за спільни кошти 10.12.2009 року ними був придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 . Просив визнати за ним та за відповідачем право власності на 1/2 частину вказаного будинку, припинити право спільної сумісної власності на будинок та стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзив не надано (копію ухвали про відкриття провадження з додатками отримав представник відповідача 11.04.2022 року).

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувалить у шлюбі з 02.05.2009 року. Рішенням Коростенського міськрайоного суду Житомирської області від 12.04.2021 року шлюб між ними було розірвано.

Відповідно до ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї.

В період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2009 року було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який було зареєстровано за відповідачем. Також судом встановлено, що на час розгляду справи вказане майно є в наявності.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Аналогічна норма закріплена і в ст.368 ч.3 ЦК України, у якій зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, або законом.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісній власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, як то зазначено у ч.1 ст.70 СК України.

Згідно п.23,24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя слідує, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений, як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Таким чином, аналізуючи норми закону та враховуючи, що придбаний сторонами в період шлюбу житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину спірного будинку та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей об`єкт на режим спільної часткової власності.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.ст.60,69,70,72 Сімейного Кодексу України, ст.51 Конституції України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати право власності ОСОБА_1 на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1 , визнати право власності ОСОБА_2 на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1 , право спільної сумісної власності на вказаний будинок припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Волкова Н.Я.