Справа № 145/244/21
Провадження №2/145/278/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2022 р. смт. Тиврів

Суддя Тиврівського районного суду Вінницької області Вальчук В. В., розглянувши та вивчивши матеріали цивільної справи №145/244/21 провадження №2/145/278/2022 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» про визнання незаконним та скасування наказу №1 від 16.11.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» про визнання незаконним та скасування наказу №1 від 16.11.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2021 року дану справу було передано на розгляд судді Тиврівського районного суду Ратушняку І.О.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.04.2021 року в даній справі було відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд.

Ухвалою від 10.03.2022 року суддя Ратушняк І.О. задовільнив заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ратушняку І.О.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2022 року вказану справу передано на розгляд судді Вальчуку В.В.

Ухвалою судді від 11.03.2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Судом неодноразово позивачу направлялась ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 11.03.2022 року, однак, відповідно до довідки Укрпошти про відправлення рекомендованих повідомлень адресат двічі (25.03.2022 та 04.04.2022 року відмовилась від отримання).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення поштового відправлення позивач ОСОБА_1 11.04.2022 року отримала вищевказану ухвалу суду і 18.04.2022 року надала до суду заяву, в якій зазначила, що вона не отримувала даний лист під розпис і поняття не має хто за нього розписався. В зв`язку з чим просила надіслати їй належним чином затверджену ухвалу від 11.03.2022 року, яку їй в черговий раз було направлено. Однак, позивач ОСОБА_1 відповідно до довідки Укрпошти про відправлення рекомендованих повідомлень адресат 29.04.2022 року відмовився отримувати вказаний лист.

Відтак, судом були вжиті всі можливі засоби для вручення ухвали суду від 11.03.2022 року про усунення недоліків, але позивачем вимоги ухвали від 11.03.2022 року по справі №145/244/21 не усунуті.

Виходячи з вищевикладеного, на думку суду позивач порушує вимоги ч.2 ст. 43 та ч.1 ст.44 ЦПК України.

Враховуючи те, що позивачкою вимоги ухвали не були усунуті, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви виходячи з наступного.

Суд наголошує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У цих рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, в кожному випадку позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відтак позивачем при подачі даної позовної заяви в порушення п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України не зазначено ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Також, в позовній заяві ОСОБА_1 всупереч пунктів 6, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не надано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; не вказано переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; не вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; не долучено підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так судом з урахуванням вимог ч.11 ст.187 ЦПК України, після відкриття провадження у справі було встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, і оскільки попередніми складами суду вказані недоліки позовної заяви не були виявлені то постановлено ухвалу, в якій зазначено підстави залишення заяви без руху, про що повідомлено позивача і надано йому строк для усунення недоліків.

Однак, позивачем недоліки вказані в ухвалі суду від 11.03.2022 року усунуті не були, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу. Дана позиція узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові ВП ВС від 20.01.2021 року у справі №9901/258/20 де суд зазначив, що повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.

Як зазначено вище, позовна заява ОСОБА_1 оформлена без додержання вимог ст.175,177 ЦПК України, що не дає суду можливості вирішити питання про прийняття даного позову до свого провадження, а тому вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» про визнання незаконним та скасування наказу №1 від 16.11.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності слід вважати не поданою та повернути позивачеві.

Суд роз`яснює позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви та звертає увагу ОСОБА_1 на можливість звернення до суду із належним чином оформленою позовною заявою у позовному провадженні згідно Розділу ІІІ ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 44, 175, 177, 185, 187, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» про визнання незаконним та скасування наказу №1 від 16.11.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності - вважати неподаною та повернути заявникові.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Вальчук В. В.