З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.04.2022 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.
за участі секретаря судового засідання Яремчук С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином в розмірі 494 728,80 грн. в якості матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що вироком Барського районного суду Вінницької області від 20.11.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 був визнаний потерпілим, однак під час його розгляду вимог матеріального та морального характеру до ОСОБА_2 не заявляв.
Окрім пошкоджених вогнем автомобілів, позивач зазначає, що в нього згоріло 1200 кг половинок волоських горіхів, вартістю 150 грн за 1 кг, гарбузового насіння вартістю 50 грн за 1 кг, та які знаходилися у автомобілі «Opel Movano», і загальна сума знищеного пожежею майна складає 187 500 грн.
Позивач ОСОБА_1 вказує, що злочинною та протиправною поведінкою відповідача також його здоров`ю було заподіяно шкоду, внаслідок чого він зазнав фізичного болю та вимушений був знаходитися вдома. На вулицю та роботу не виходив, не спілкувався з людьми та з рідними, пропав сон, що призвело до зміни його способу життя.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 494 728,80 грн., а також моральну шкоду, яку оцінює у 50 000,00 гривень.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача адвокат Глушко О.І. надав суду заяву, у якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності. Позов підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_2 був належно повідомлений про день розгляду справи в суді, а саме на 25.02.2022 та 13.04.2022, але в судове засідання не з`явився без поважної причини, не повідомив про причини своєї неявки, позову не оспорив, відзив на позов не надав. Тому суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи письмово викладену згоду позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Вироком Барського районного суду Вінницької області від 20.11.2020 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 03.11.2019 року біля 23 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приїхав на велосипеді до домоволодіння потерпілого ОСОБА_1 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, пройшов на територію домоволодіння потерпілого через територію сусіднього домоволодіння, підійшов до транспортного засобу, марки "Opel", моделі "Movano", номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є потерпілий ОСОБА_1 , що знаходився на подвір`ї, налив заздалегідь виготовлену ним запальну суміш на лобове скло з метою, щоб запальна суміш потрапила під капот автомобіля, після чого за допомогою сірників підпалив налиту на транспортний засіб запальну суміш, внаслідок чого вогнем було пошкоджено транспортний засіб, в результаті чого, згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ № 240 від 27 грудня 2019 року потерпілому ОСОБА_1 заподіяно матеріальну шкоди в розмірі 328830 грн 00 коп.

Після чого, ОСОБА_2 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел спрямований на знищення чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поїхав на велосипеді до домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, пройшов на територію домоволодіння, підійшов до транспортного засобу, марки "Renault", моделі "Kangoo", номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є потерпілий ОСОБА_1 , налив заздалегідь виготовлену ним запальну суміш на лобове скло з метою, щоб запальна суміш потрапила під капот автомобіля, після чого за допомогою сірників підпалив налиту на транспортний засіб запальну суміш, внаслідок чого вогнем було пошкоджено транспортний засіб, в результаті чого, згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ № 240 від 27 грудня 2019 року потерпілому ОСОБА_1 заподіяно матеріальну шкоди в розмірі 83458 грн 80 коп., а всього потерпілому ОСОБА_1 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 412 288 грн 80 коп.

Окрім пошкоджених вогнем автомобілів, відповідачем знищено 1200 кг половинок волоських горіхів, вартістю 150 грн за 1 кг, гарбузового насіння вартістю 50 грн за 1 кг, які знаходилися у автомобілі «Opel Movano». Загальна сума знищеного пожежею майна складає 187 500 грн. Вказані горіхи та насіння позивач купив в ФОП ОСОБА_3 з метою подальшої їх реалізації, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №25 від 21.12.2019 року, а також товарним чеком від 21.12.2019 року.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За таких обставин, вимоги про стягнення майнової шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними доказами.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 №5 та від 27 лютого 2009 року №1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

Разом з цим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення, підлягає до повного задоволення.

Моральна шкода завдана позивачу полягає у душевних хвилюваннях та стражданнях, перенесенні фізичного болю та емоційного стресу, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я та втраті майна.

Суд враховує, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, позивач зазнав матеріальної шкоди в розмірі 494728,80 та моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує глибину та ступінь моральних і душевних страждань ОСОБА_1 , яких він зазнав в зв`язку з вчиненням протиправних дій відповідача, їх тривалість, а також принципи розумності та справедливості, та визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу з відповідача 50000,00 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави .

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 992,40 грн. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач.

Керуючись ст.ст. 23, 1167 1177 ЦК України, ст.ст. 5,10, 12, 13, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану злочином матеріальну шкоду у розмірі 494728,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану злочином моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: