Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

за участю сторін

представників позивача ОСОБА_7., ОСОБА_14.

представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи Томчука В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченко Олени Олександрівни, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Тетяна Володимирівна, ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , про визнання недійсним заповіту та договору купівлі-продажу квартири,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченко Олени Олександрівни, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Тетяна Володимирівна, ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , про визнання недійсним заповіту та договору купівлі-продажу квартири.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою померлої ОСОБА_6 . ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла у віці 75 років ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої, однак як вбачається з відповіді Державного нотаріусу Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. №2207/01-16 від 17.05.2019 року, ОСОБА_6 залишила заповіт на спадкове майно не на користь позивача і тому підстав для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у спадкоємиці не має, згідно ст. 1223 Цивільного кодексу України. Заповіт від 22.11.2017 року №1899 ОСОБА_6 не повідомляючи нікого, оформила на невідому особу ОСОБА_3 . Натомість, позивач вважає, що згаданий заповіт є недійсним з таких причин. Мати перенесла ішемічний інсульт, який вплинув на її психічний стан. Після стаціонарного лікування вона проходила обстеження у лікаря-психіатра та лікаря-невропатолога. В своєму позові позивач зазначає, що їй від сусідів матері стало відомо, що напередодні посвідчення заповіту, до неї щодня почав заходити невідомий чоловік, а з часом почав проживати з нею в її власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Це дає підстави вважати, що через хворобу вона не сприймала дійсність і не могла керувати своїми діями. Крім того, 19 грудня 2017 року ОСОБА_6 приймає рішення укласти із нікому невідомою особою ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений Рогачем В.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19.12.2017 року та зареєстрований в реєстрі за №1961. В той же час, відповідно до умов п.5 вказаного договору №1961 - відповідно до відомостей викладених у Звіті про оцінку майна №AS 18-171205-028 виданого ТОВ «ІНЕО ПЛЮС», станом на 05.12.2017 року вартість квартири складає 159 914 гривень 80 копійок. Вказана сума, також зазначена в п. 6 цього договору як ціна квартири. Таким чином, позивач вважає, що вартість квартири та ціна квартири зазначена в договорі №1961, є значно заниженою. На підставі зазначених обставин, позивач звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Представники позивача в судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог та просила відмовити в позові в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус Рогач В.В. в судове засідання не з`явився. Просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Третя особа приватний нотаріус Дяченко О.О. в судове засідання не з`явилась. Просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Третя особа державний нотаріус Ткач Т.В. в судове засідання не з`явилась. Просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Ухвалою судді від 27 червня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченко Олени Олександрівни, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Тетяна Володимирівна про визнання недійсним заповіту та договору купівлі-продажу квартири задоволено. Накладено арешт на належну ОСОБА_3 на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 27 червня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 про витребування доказів задоволено.

08 серпня 2019 року від КМКЛ № 12 надійшов лист.

12 серпня 2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та виклик свідків.

В підготовчому засіданні 12 серпня 2019 року судом було залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_5 в інтересах якої діє ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року в задоволенні клопотання третьої особи ОСОБА_4 про зупинення провадження по справі відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року в задоволенні клопотання третьої особи ОСОБА_4 про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича належним чином завірену копію сторінки реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2017 рік, в якому є запис про посвідчення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. 19.12.2017 року договору купівлі-продажу, зареєстрованим за № 1961. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченка Олени Олександрівни належним чином завірену копію сторінки реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2017 рік, в якому є запис про посвідчення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О. 22.11.2017 року заповіту ОСОБА_6 , зареєстрованим за № 1899. В решті клопотання відмовлено.

17 лютого 2020 року судом було повторно скеровано листи до приватного нотаріуса Рогач В.В. та приватного нотаріуса Дяченко О.О. для виконання ухвали суду від 09 грудня 2019 року.

05 березня 2020 року на виконання ухвали суду від 09 грудня 2019 року від приватного нотаріуса Рогача В.В. надійшли затребувані документи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2020 року клопотання представника позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченко Олени Олександрівни, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Тетяна Володимирівна, ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , про визнання недійсним заповіту та договору купівлі-продажу квартири, посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи.

02 жовтня 2020 року від КМЦСПЕ надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року поновлено провадження по справі для рогляду клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів для уточнення доручення та прведення експертного дослідження, призначеного ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2020 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року клопотання експерта Київського міського центру судово-психіатричних експертиз про надання додаткових матеріалів для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи задоволено. Витребувано з Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 довідку або амбулаторну картку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 . Витребувано з амбулаторії сімейної медицини № 2 ЦПМ СП № 3 Дніпровського району міста Києва медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 . Витребувано з Київської міської клінічної лікарні № 12 всі наявні в архіві медичні картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі медичну картку стаціонарного хворого № 1393.

01 лютого 2021 року від КНП «КМПНЛ №2» надійшов лист на виконання ухвали суду від 14 січня 2021 року.

04 лютого 2021 року від КНП «КМКЛ №12» надійшов лист на виконання ухвали суду від 14 січня 2021 року.

08 лютого 2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява та копія квитанції про сплату вартості посмертної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6

11 лютого 2021 року від КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги № 3 Дніпровського району м. Києва» надійшов лист на виконання ухвали суду від 14 січня 2021 року.

15 лютого 2021 року від КНП «КМПНЛ №2» надійшов лист на виконання ухвали суду від 14 січня 2021 року.

12 травня 2021 року на адресу суду від КМЦСПЕ надійшов висновок судово-психіатричного експерта відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року поновлено провадження по справі.

14 липня 2021 року представник позивача подав до суду заяву про виклик експерта в судове засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року клопотання представника третьої особи про витребування доказів залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_7 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення учасників сторін по справі, допитавши свідків та експертів, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно надавши оцінку доказам, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 22 листопада 2017 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіла все майно, що буде належати на день її смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також те майно, на яке вона буде мати право. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О. та зареєстрований в ресєтрі а № 1199 (а.с. 12)

19 грудня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. посвідчив договір купівлі - продажу квартири, зареєстрований в реєсті за № 1962, відповідно до якого ОСОБА_6 продала належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 купив вказану квартиру (а.с. 10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла (а.с. 24)

Після смерті матері ОСОБА_6 її донька ОСОБА_2 звернулась до Десятої КДНК із заявою про прийняття спадщини, однак останній було відмовлено у оформленні спадщини та отриманні відповідного свідоцтва, оскільки спадкодавець ОСОБА_6 залишила зповіт на спадкове майно не на користь ОСОБА_2 (а.с. 15).

Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання вказаних правочинів недійсними, посилається на те, що мати в момент вчинення оспорюваних правочинів не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а також те, що квартира була продана на вкрай не вигідних умовах, а саме суттєво занижена її вартість.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За статтею 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 244 ЦК України передбачено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 239 цього ж Кодексу правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як зазначено у п. п. 7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Оспорюваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15,16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Правила цієї статті поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визнання правочину недійсним на підставі частини першої статті 225 ЦК України суду слід встановити неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, враховуючи сукупність зібраних доказів у справі, тому вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину робиться перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Так, судом на підставі ухвали суду від 29 жовтня 2020 року була призначена посмерта судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_6 . На вирішення експертів були поставлені наступні питання: Чи міг вплинути психічний стан ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент складення заповіту від 22.11.2017 та на момент укладення договору купівлі- продажу квартири від 19.12.2017 року на правильність сприйняття фактів, що мають значення для укладання заповіту та договору купівлі-продажу квартири? Чи страждала ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , будь-якими психічними захворюваннями (розладами), з якого часу і якими саме, в тому числі на момент складення заповіту від 22.11.2017 та на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 19.12.2017 року? До якої категорії хворобливих станів належить даний психічний розлад - хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, іншого хворобливого стану психіки? Чи могла або здатна була ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 за станом свого здоров`я правильно розуміти, повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями, усвідомлювати, адекватно ситуації - і якою мірою - фактичний зміст власних дій, значення своїх дій та їх наслідків та повною мірою прогнозувати наслідки власних дій та керувати ними на момент складення заповіту від 22.11.2017 та на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 19.12.2017 року?

Відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи № 149 від 09 квітня 2021 року встановлено, що ОСОБА_6 в період складання заповіту (22.11.2017р.) та договору купівлі-продажу квартири (19.12.2017р.) страждала на Органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія, наслідки перенесеного ГПМК) із церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ-10 F 06.8). За своїм психічним станом на 22.11.2017р. та 19.12.2017р. вона усвідомлювала значення своїх та могла керувати ними. ОСОБА_6 в період складання заповіту (22.11.2017р.) та договору купівлі-продажу квартири (19.12.2017р.) страждала на Органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія, наслідки перенесеного ГПМК) із церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ-10 F 06.8). Психічний розлад, на який страждала ОСОБА_6 , а саме на Органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія, наслідки перенесеного ГПМК) із церебрастенічним синдромом належить до хронічних психічних захворювань. ОСОБА_6 при складанні заповіту (22.11.2017р.) та договору купівлі-продажу квартири (19.12.2017р.) за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

В судовому засіданні за клопотанням сторін були допитані свідки та судові експерти.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що перебуває в дружніх відносинах з позивачем з 1995 року. Відповідача бачив 2-3 рази. В кінці жовтня 2018 року позивач звернулась до ОСОБА_8 , щоб той відвіз її матір додому так як її побили. Він був знайомий з ОСОБА_6 з 1995 років, оскільки допомагав завозити продукти до неї додому. Щодо стану здоров`я свідок нічого не пояснив, лише сказав, що з вигляду вона виглядала не так як зазвичай.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що померла ОСОБА_6 була матір`ю його дружини ОСОБА_2 29 жовтня 2018 року в 1:30 ночі відбувся телефонний дзвінок в якому повідомили, що везуть тещу ОСОБА_6 , свідок пояснив як доїхати та вийшов з квартири щоб зустріти. Після того, як привезли тезу свідка, вона йому пояснила, що квартирант ОСОБА_3 її побив. Після чого, ОСОБА_2 в 3:30 ночі зателефонував відповідачу та в телефонній розмові він повідомив, що спірна квартира належить йому. Щодо стану здоров`я померлої, то свідок зазначив, що коли ОСОБА_6 вийшла на пенсію потрапила в лікарню з інсультом. Щоб так конкретно, то про свій стан здоров`я не говорила. На запитання, чи потрібна їй стороння допомога завжди відповідала, що нічого не потрібно. Свідок зі своєю дружиною допомагали померлій лиш тоді, коли сама вона просила, так як характер в ОСОБА_6 був дуже строгий.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона перебуває в дружніх відносинах з ОСОБА_3 з 2016 року, після того, як померла їх познайомила. З позивачем знайома не була. Також свідок товаришувала з померлою. Під час розмов ОСОБА_6 говорила, що квартиру хотіла залишити ОСОБА_3 . Свідку було відомо, що ОСОБА_3 проживав з померлою з 2014 року. До цього часу він не мешкав, а лише допомагав з продуктами. Після того, як стан здоров`я ОСОБА_6 почав погіршуватися, то після цього почав жити разом у спірній квартирі. Свідок ОСОБА_9 щодо стану здоров`я померлої пояснила, що вона завжди була в здоровому глузді, ніяких відхилень не було. Померла самостійно пересувалась та навіть інколи воду возила. Про побиття чи сварки з ОСОБА_3 ніколи не чула та не бачила. Щодо продажу квартири інформацією не володіє. Щодо стосунків з донькою померлої нічого не знала, а лише чула постійні сварки з невісткою ОСОБА_4 і як вона грюкала в двері.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою померлої та вони спілкувалися. Щодо стану здоров`я повідлмила, що ОСОБА_6 завжди була при ясному глузді. В 2018 році свідок дізналась про продаж спірної квартиру відповідачу, про це повідомила сама померла. З позивачем по справі не знайома, а невістку ОСОБА_4 знала та бачила частіше так як вони постійно скандалили. Щодо того, чи проживав ОСОБА_3 разом з померлою ОСОБА_6 підтвердила даний факт.

Експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримав судовий висновок відносно померлої ОСОБА_6 та зазначив, що та медична документація яка була надана для проведення експерти з повній мірі змогла надати відповіді на поставлені запитання та в повному обсязі.

Експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні також підтримав судовий висновок відносно померлої ОСОБА_6 та зазначив, що надана судом медична документація змогла в повній мірі правильно та об`єктивно встановити стан здоров`я померлої та дійти висновку, що ОСОБА_6 усвідомлювала значення своїх дій.

Таким чином, враховуючи вище зазначене, у суду немає підстав вважати, що наданий висновок посмертної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам закону та така експертиза була проведена з порушенням встановлених норм. Допитані в судовому засіданні свідки також не підтвердили того, що померла мала якісь психічні або інші прояви в стані здоров`я. Надані сторонами копії медичної документації були об`єктом дослідження під час проведення судової експертизи та надана відповідна оцінка. У зв`язку з чим, підстав для визнання заповіту № 1899 від 22 листопада 2017 року та договору купівлі - продажу квартири від 19 грудня 2017 року на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України недійсними - відсутні, а тому дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо підстави про визнання договору купівлі продажу спірної квартири недійсним на підставі ч. 1 ст. 233 ЦК України, суд приходить до наступного.

Так, в судовому засіданні представниками позивача фактично було підтримано лише підставу про визнання правочинів недійсними на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України. Більше того, жодного доказу на підтвердження того, що квартира була продана на вкрай не вигідних умовах, а саме значно занижена її вартість, суду надано не було.

Щодо позовної вимоги про скасування запису про право власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 , то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від вимог про визнання заповіту та договору - купівлі продажу недійсними.

Поряд з цим, ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Аналізуючи всі наявні докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки будь-яких доказів того, що померла не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними в момент вчинення оспорюваних правочинів суду не були надані. Більше того, проведена судом посмертна судово-психіатрична експертиза встановила той факт, що померла за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 255, 368, 370, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1224, 1226, 1233, 1234, 1247, 1248, 1254, 1257 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 177,209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченко Олени Олександрівни, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Тетяна Володимирівна, ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , про визнання недійсним заповіту та договору купівлі-продажу квартири відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 березня 2022 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дяченко Олена Олександрівна, адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Бажова, 10 офіс 3;

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 ;

Третя особа: Державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Тетяна Володимирівна, адреса місцезнаходження: міст Київ, вулиця Бажова, 13/9;

Третя особа: ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання : АДРЕСА_5 .

Суддя Н.О.Яровенко