Справа № 214/567/22
2-н/214/658/22
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

04 травня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши матеріали заяви Житлово-будівельного кооперативу «Спутник-2» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ЖБК «Спутник-2» звернувся до суду із заявою, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення зі ОСОБА_1 , яка є власником кооперативної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ЖБК «Спутник-2» заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з січня 2019 року по грудень 2021 року в сумі 10 010 грн. 15 коп., 3% річних 902 грн., інфляційні втрати 1949 грн. 27 коп., та витрати по сплаті судового збору 248 грн. 10 коп.

04 травня 2022 року на запит суду надійшли відомості з адресно-довідкового органу відносно боржника, згідно з якими з 15 грудня 2015 року та по теперішній час ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідивши матеріали справи, зміст та вимоги заяви про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг; телекомунікаційних послуг; послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як визначено ч.1 ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, тобто за зареєстрованим місцем проживання боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вимог, передбачених ч.5 ст.165 ЦПК України, судом направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Так, заявник, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , є власником кооперативної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а тому в силу ст.ст.64-68 ЖК УРСР зобов`язана своєчасно вносити квартплату за послуги кооперативу.

Разом з тим, із отриманої судом інформації з ГУ ДМС України в Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_1 з 15 грудня 2015 року та по теперішній час ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

При зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, ЖБК «Спутник-2» не надано жодних доказів, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_1 в житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 чи права власності боржника на це нерухоме майно (зокрема, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), які б дозволяли суду застосувати правила виключної підсудності, передбаченої ч.1 ст.30 ЦПК України.

Таким чином з огляду на вищевикладене, суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу оскільки із заяви та доданих до неї доказів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги до ОСОБА_1 з боргу, нарахованого за адресою АДРЕСА_1 за період з січня 2019 року по грудень 2021 року в сумі 10 010 грн. 15 коп. та збитків в порядку ст.625 ЦК України.

Положеннями п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи, що боржник ОСОБА_1 значиться зареєстрованою на території Покровського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що за відсутності доказів належності їй житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 виключає можливість визначення підсудності пред`явленої ЖБК «Спутник-2» заяви Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за правилами ч.1 ст.30 ЦПК України, тому в силу ч.9 ст.165 ЦПК України у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі ст.166 ЦПК України суд роз`яснює заявникові, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення до суду з вимогами в порядку позовного провадження.

Статтею 164 ЦПК України встановлено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.160-164, п.9 ч.1 ст.165, 166-168, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявоюЖитлово-будівельного кооперативу «Спутник-2» за вимогою про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити на підставі п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 04 травня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко