Справа № 161/7017/15-ц
Провадження № 6/161/115/22
У Х В А Л А

09 травня 2022 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь Олександр Миколайович, розглянувши заяву про самовідвід судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня Олександра Миколайовича від розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Вказана заява передана для розгляду судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриню О. М.

Дослідивши матеріали справи №161/7017/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та матеріли заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, приходжу до висновку про наявність підстав для самовідводу від розгляду цієї заяви.

Установлено, що в провадженні судді Гриня О. М. вже перебувала заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка була прийнята до розгляду. Однак, до розгляду заяви по суті ОСОБА_1 заявив судді Гриню відвід.

Мотивуючи підстави для відводу, ОСОБА_1 додав копію своєї заяви в порядку ст. 214 КПК України, в якій вказує, що суддя Гринь О. М. на підставі доказів, які не відповідають дійсності ухвалив завідомо неправосудне рішення в справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

З копії витягу з ЄРДР встановлено, що за заявою ОСОБА_1 та на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2020 року до ЄРДР 23 серпня 2020 року внесено відомості за ч. 4 ст. 189 КК України, номер кримінального провадження: 0000093.

Ухвалою від 20 січня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня О. М. від розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На переконання судді, вищенаведені обставини свідчать про наявність підстав для самовідводу судді Гриня О. М. від розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 9 ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) вказував, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пунтку 1 статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, пункт 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, пункт 58).

Враховуючи вищевикладене, з метою гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, приходжу до висновку про задоволення заяви про самовідвід судді Гриня О. М. від розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40, 41 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня Олександра Миколайовича про самовідвід від розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Справу передати до Відділу забезпечення розгляду цивільних справ та справ адміністративного судочинства Луцького міськрайонного суду Волинської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.

Волинської області