ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18303/21

Провадження № 22-ц/4820/601/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретарі судового засідання Шевчук Ю.Г.,

Чебан О.М.,

з участю представника позивача Левицького В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мілашевського М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства «Антиколекторське агентство «Остання спроба» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року Приватне підприємство «Антиколекторське агентство «Остання спроба» (далі - ПП «АА «Остання спроба») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПП «АА «Остання спроба» зазначило, що 7 листопада 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра», банк) і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №256/ЕК/2006-840 (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 2 000 доларів США на строк до 7 травня 2020 року під 24% річних, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами. У разі порушення строків повернення кредиту та сплати процентів ОСОБА_1 зобов`язався сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За договором про відступлення прав вимоги від 6 травня 2020 року №GL6N414484 ПАТ «КБ «Надра» відступило право вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі - ТОВ «Сіті Фінанс»), яке, у свою чергу, за договором факторингу від 15 липня 2021 року №Ф15-0721 відступило це право Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт»). 15 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» і ПП «АА «Остання спроба» укладено договір факторингу №15-07/ФК-21, згідно якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

ОСОБА_1 не виконав своїх обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на дату укладення договору факторингу виникла заборгованість у розмірі 27 604 долари 54 центи США, яка складається з 2 000 доларів США тіла кредиту, 11 351 долар 99 центів США процентів і 14 252 долара 55 центів США пені.

За таких обставин ПП «АА «Остання спроба» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 27 604 долари 54 центи США заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПП «АА «Остання спроба» 27 604 долари 54 цента США заборгованості за кредитним договором і 11 121 грн 88 коп. судового збору.

Суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього підлягає стягненню вказана заборгованість.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 отримав кредит на строк до 7 травня 2007 року, а додана позивачем до справи копія кредитного договору є підробленою. Водночас ПП «АА «Остання спроба» не довело заборгованість за кредитним договором і звернулося до суду з позовом після спливу позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ПП «АА «Остання спроба» не подало відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції зазначив у рішенні певні обставини (факти), які не підтверджені доказами, не застосував норми статей 512, 514, 610, 612, 638 ЦК України та не дотримався положень статей 12, 19, 77, 78, 95, 274 ЦПК України.

У зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

7 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», яке у подальшому змінило свою назву на ПАТ «КБ «Надра», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит на споживчі потреби у розмірі 2 000 доларів США під 24% річних.

ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами згідно графіку.

У випадку прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту відповідач повинен був сплатити банку проценти у розмірі 48% річних.

За порушення строків повернення кредиту та сплати процентів ОСОБА_1 зобов`язався сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

6 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL6N414484, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «Сіті Фінанс» за плату своє право грошової вимоги до позичальників за рядом кредитних договорів.

15 липня 2021 року ТОВ «Сіті Фінанс» і ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» уклали договір факторингу №Ф15-0721, згідно якого ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» сплатило ТОВ «Сіті Фінанс» грошові кошти під відступлення права вимоги за цілим переліком кредитних договорів.

У той же день між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» і ПП «АА «Остання спроба» укладено договір факторингу №15-07/ФК-21, за умовами якого позивач набув право вимоги за певними кредитними договорами.

а) щодо порядку розгляду справи

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

З агальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи офіційний валютний курс Національного банку України станом на 30 липня 2021 року (дату пред`явлення позову), ПП «АА «Остання спроба» заявило позов з ціною 742 194 грн 99 коп. (27604,54?26,8867), що перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого ст. 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік», - 594 750 грн (2379?250).

Цей спір мав бути розглянутий судом у порядку загального позовного провадження, натомість, всупереч положень ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Недотримання судом указаних норм процесуального права є безумовною підставою для скасування судового рішення (п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

б) щодо вирішення спору по суті

Застосовані норми права

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; ч.ч. 2, 4 ст. 11 Закону України 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (обидва закони в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що строк кредитування, тобто строк, на який одержаний кредит, і строк, протягом якого має бути повернутий кредит, є істотною умовою кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України слідує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Заміна кредитора у зобов`язальних правовідносинах допускається шляхом передання ним прав іншій особі за правочином (договором відступлення права вимоги чи договором факторингу). До нового кредитора переходять права вимоги в тому обсязі, в якому їх мав попередній кредитор.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

ПП «АА «Остання спроба» обґрунтувало свої вимоги письмовими доказами - сканованими копіями документів, відповідність яких оригіналу позивачем не засвідчена. При цьому ПП «АА «Остання спроба» не зазначило про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмових доказів.

Так, позивачем подано суду: кредитний договір від 7 листопада 2006 року №256/ЕК/2006-840, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 (а.с. 4); розрахунок заборгованості за цим договором (а.с. 3); договір про відступлення прав вимоги від 6 травня 2020 року №GL6N414484, укладений між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «Сіті Фінанс» (а.с. 18-19); договір факторингу від 15 липня 2021 року №Ф15-0721, укладений між ТОВ «Сіті Фінанс» і ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (а.с. 12-17); договір факторингу від 15 липня 2021 року №15-07/ФК-21, укладений між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» і ПП «АА «Остання спроба» та випискою з додатку №1 до цього договору (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами) (а.с. 5-11).

Кредитний договір від 7 листопада 2006 року №256/ЕК/2006-840 містить умову про повернення ОСОБА_1 кредиту до 7 травня 2020 року згідно з графіком повернення кредиту та сплати процентів, який є невід`ємною частиною цього договору (п.п. 1.3, 3.1.1 кредитного договору).

ОСОБА_1 заперечив такий строк кредитування та подав суду скановану копію першої сторінки кредитного договору від 7 листопада 2006 року №256/ЕК/2006-840 (а.с. 50), згідно якої банк надав йому кредит строком до 7 травня 2007 року.

Крім того ОСОБА_1 вказав на те, що він виконував зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим зазначена позивачем заборгованість не відповідає дійсності. Натомість поданий позивачем суду розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 3) містить узагальнені відомості про складові боргу.

За клопотанням ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції ухвалою від 11 лютого 2022 року (а.с. 55) витребував у ПП «АА «Остання спроба» оригінал кредитного договору, оригінал графіка повернення кредиту та сплати процентів, який є невід`ємною частиною кредитного договору, та детальний розрахунок заборгованості. Наразі, позивач не подав апеляційному суду ці документи.

За відсутності оригіналу письмових доказів подані ПП «АА «Остання спроба» суду першої інстанції копія кредитного договору та узагальнений розрахунок заборгованості є неналежними і недопустимими доказами.

Отже, ПП «АА «Остання спроба» не довело укладення з ОСОБА_1 кредитного договору на умовах, які зазначені у позові.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо всіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо строку кредитування, та доказів щодо виконання відповідачем зобов`язання за цим договором, то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок боргу чи дійти висновку про його відсутність.

Також у справі відсутні належні та допустимі докази про перехід права кредитора за кредитним договором до ПП «АА «Остання спроба».

Скановані копії договору про відступлення прав вимоги від 6 травня 2020 року №GL6N414484 (а.с. 18-19), договору факторингу від 15 липня 2021 року №Ф15-0721 та договору факторингу від 15 липня 2021 року №15-07/ФК-21 не містять відповідних додатків (реєстрів договорів, за якими були відступлені вимоги, та реєстрів боржників за такими договорами). Виписка з додатку до договору факторингу від 15 липня 2021 року №15-07/ФК-21 (а.с. 11) достовірно та достатньо не свідчить про відступлення позивачеві право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ПП «АА «Остання спроба» не довело свої вимоги, внаслідок чого його позов не підлягає задоволенню.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Всупереч вимог процесуального закону суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, хоча судовий розгляд мав бути проведений у порядку загального позовного провадження.

Водночас суд першої інстанції не врахував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки дослідженим доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову ПП «АА «Остання спроба».

За таких обставин ухвалене ним рішення не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а в позові ПП «АА «Остання спроба» слід відмовити.

Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки має місце неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В позові ПП «АА «Остання спроба» відмовлено, внаслідок чого понесені ним витрати зі сплати судового збору не відшкодовуються.

Водночас із ПП «АА «Остання спроба» на користь ОСОБА_1 слід присудити 16 682 грн 82 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.

У позові Приватного підприємства «Антиколекторське агентство «Остання спроба» відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Антиколекторське агентство «Остання спроба» (місцезнаходження - 29007, місто Хмельницький, вулиця Ціолковського, 3, квартира 6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 38974850) на користь ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 16 682 гривні 82 копійки судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 травня 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Карплюк О.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27