У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2022 Справа №607/1085/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі №607/1085/20, виданого Тернопільським міськрайонним судом 20 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся із заявою, в якій просить переглянути за нововиявленими обставинами судовий наказ у справі №607/1085/20, виданий Тернопільським міськрайонним судом 20 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що між ним та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який розірвано рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 17.03.2015 року. Від даного шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 17.03.2015 року у справі №600/216/15 визначено місце проживання дітей із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, незважаючи на те, що вказаним рішенням визначено місце проживання дітей, заявник продовжує сплачувати аліменти на утримання дітей згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду від 20.03.2020 року, яким визначено розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей. Проживання дітей із батьком ОСОБА_2 є нововиявленою обставиною у розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, оскільки за вимогами ч.1 ст.167 ЦПК України розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться буз судового засідання та повідомлення заявника та боржника. ОСОБА_2 позбавлений можливості для захисту своїх прав звернутись до суду із заявою про скасування даного судового наказу, відтак, єдиним способом відновлення його порушеного права є перегляд даного судового наказу. Вважає, що на час розгляду даної справи наявні визначені ст..423 ЦПК України підстави для перегляду судового наказу, який видано Тернопільським міськрайонноим судом 20.03.2020 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що неповнолітні діти проживають із батьком, тобто змінився сімейний стан особи, виникли суттєві обставини, що змінюють перерозподіл прав та обов`язків батьків дітей між собою, діти не проживають із стягувачем аліментів, а тому вказані обставини мають істотне значення, які дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів, а саме перегляду судового наказу Тернопільського міськрайонного суду від 20.03.3030 року за нововиявленими обставинами. Відтак, просить заяву про перегляд спірного судового наказу за нововиявленими обставинами задовольнити та скасувати його.

Представник заявника адвокат Сампара Н.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити із підстав викладених у поданій заяві.

ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про місце та час розгляду справи заздалегідь, що підтверджено документально.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив.

Тернопільським міськрайонним судом 20 березня 2020 року винесено судовий наказ №607/1085/20, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 січня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Підставою для видачі зазначеного судового наказу, як свідчать матеріали справи були: заява ОСОБА_3 про видачу судового наказу; копії свідоцтв дітей про народження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 11.06.2018 року №21066/28-03 та №21070/28-03, відповідно до яких, неповнолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та проживають по АДРЕСА_2 , тобто за місцем реєстрації та проживання матері ОСОБА_3 , а також рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17.03.2015 року у справі №600/216/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова, або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із до ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними(доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судому судовому рішенні,що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі і стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і не можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК підстав, перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст.ст. 424, 426 ЦПК України.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання, тобто доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (пп. 27 - 28 рішення від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти Росії" №69529/01 та п. 46 рішення від 6 грудня 2005 року у справі "Попов проти Молдови" № 2).

Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (п.40 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України»; п.п. 51 - 52 рішення від 24 червня 2003 року у справі «Рябих проти Росії»; п.п. 42-44 рішення від 09 червня 2011 року справі «Желтяков проти України»).

Як вбачається із змісту поданої заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововивленими обставинами, та з пояснень представника заявника ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, як на підставу для перегляду судового наказу останні посилаються на те, що рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 17.03.2015 року у справі №600/216/15 визначено місце проживання дітей із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, як свідчать матеріали справи, однієї із підстав для видачі зазначеного судового наказу, заявником ОСОБА_3 було долучено у якості доказу проживання неповнолітніх дітей разом із матір`ю, довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 11.06.2018 року №21066/28-03 та №21070/28-03, відповідно до яких, неповнолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та проживають по АДРЕСА_2 , тобто за місцем реєстрації та проживання матері ОСОБА_3 . Щодо рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17.03.2015 року у справі №600/216/15 про яке зазначає заявник, як нововиявлену обставину, суд зазначає, що даним рішенням визначено місце проживання неповнолітніх дітей разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , проте у ньому не констатовано фактичне їх проживання. Таким чином, суд не вважає дану обставину, наведену заявником у поданій ним заяві нововиявленою.

Згідно з ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Суд вважає, що наведенні заявником ОСОБА_2 обставини зазначені у поданій заяві не є нововиявленими обставинами, а тому його заява до задоволення не підлягає. При цьому, суд зазначає, що такі обставини були предметом оцінки судом під час прийняття ним рішення про видачу судового наказу, які були надані заявником ОСОБА_3 із поданою нею заявою про видачу судового наказу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі №607/1085/20, виданого Тернопільським міськрайонним судом 20 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 170, 258-261, 423-425, 429 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі №607/1085/20, виданого Тернопільським міськрайонним судом 20 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, відмовити.

Судовий наказ виданий 20 березня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (однієї тритини) усіх видії його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 січня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу у повному обсязі складено 06 травня 2022 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан