Справа № 564/3449/21
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Грипіч Л. А.
з участю секретаря Шадій А.О.
за участі учасників справи:
позивача ОСОБА_1 та представника позивача - адвоката Артерчук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю
ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що позивач разом із сім`єю з 11 грудня 2000 року зареєстровані та проживають в будинку АДРЕСА_1 . Житловий будинок АДРЕСА_1 належав відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 будинок пустував, у ньому ніхто не проживав, він був у занедбаному стані. Позивачка у 2000 році домовилась з відповідачкою про продаж будинку за 400 доларів США, оплатила їй кошти за нього, за її згодою вселилась та зареєструвалась разом з сім`єю у будинку. Відповідач, у свою чергу, передала ОСОБА_1 оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок і взяла на себе зобов`язання здійснити державну реєстрацію будинку та підписати необхідні документи для купівлі-продажу. Однак, у подальшому відповідач під різним приводом уникала зустрічі, а згодом взагалі не відповідала. Під час проживання у будинку склад сім`ї позивачки збільшився народженням ще двох дітей, які також проживають з позивачкою і зареєстровані за вказаною адресою. Позивач суб`єктивно вважає майно своїм, так як провела у будинку капітальний ремонт, здійснила добудову, замовила та оплатила проектні та монтажні роботи по газифікації будинку та господарських будівель, встановила газову плиту, обігрівальні конвектори, газовий лічильник, уклала угоди на доставку та споживання газу, електроенергії до будинку та оплачувала комунальні послуги по рахунках оформлених на неї, сплачувала земельний податок за земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, забезпечувала страхування майна від нещасних випадків. Позивач рахує, що володіння позивача є добросовісним, оскільки відповідач передала їй оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок та упродовж (двадцяти одного року не проявляла будь якого інтересу до майна, що і є підтвердженням їх спільної домовленості. Зазначені обставини, у зв`язку з якими виникло володіння будинком, не давали позивачу найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Позивач рахує, що володіння вказаним майном було і є відкритим, оскільки вона ніколи не приховувала факт володіння нею будинком. Вони у ньому жили, проводили ремонти, будували, спілкувались із сусідами, приймали участь у виборах, сільська рада реєструвала народжених дітей, діти відвідували навчальний заклад. Володіння позивача даним майном є безперервним, оскільки воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності (2000 рік - грудень 2021 року). Враховуючи, що заволоділа чужим майном добросовісно і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку, просить визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 21.12.2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, про що повідомлено сторони.
Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не скористалася своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених в позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 04.05.2022 не з`явилась, так і з`являлась 23.02.2022, 16.03.2022, хоча належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідка, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши надані докази, встановив наступне.
Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серія ААВ № 990606, виданого державним нотаріусом Костопільської державної нотаріальної контори Рівненської області 28 травня 1997 року, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно виписки з погосподарської книги № 7, особовий рахунок № НОМЕР_1 , виданої Головинською сільською радою Рівненського району Рівненської області 01.12.2021 № 1216, житловий будинок АДРЕСА_1 , 1968 року побудови, рахується за ОСОБА_3 , яка померла. Зазначений житловий будинок не перебував на обліку у органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 289786582 від 12.12.2021.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ААВ №990606, виданого державним нотаріусом Костопільської державної нотаріальної контори Рівненської області 28 травня 1997 року інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 станом на 28.05.1997 становить 4600 грн.
Обставина щодо реєстрації позивача та членів її сім`ї в будинку АДРЕСА_1 підтверджується довідкою виконавчого комітету Головинської сільської ради Рівненського району № 1227 від 02.12.2021 та відміткою у паспорті позивача про реєстрацію.
Із податкових повідомлень-рішень та квитанцій банку вбачається, що позивачем сплачувався земельний податок за земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, згідно договору та акту виконаних робіт позивачкою замовлялись та оплачувались монтажні та проектні роботи на газифікацію будинку та господарських будівель, згідно акту виконаних робіт встановлено газову плиту, конвектори та газовий лічильник.
Договори на доставку та споживання газу, електроенергії до житлового будинку АДРЕСА_1 та квитанції по оплаті комунальних послуг, страхові поліси на будинок підтверджують також безперервність та відкритість володіння позивачем нерухомим майном.
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що позивач та її сім`є є його сусідами, вони проживають за вказаною адресою більше двадцяти років. Також показав, що він у 2000 році був присутній на зустрічі між позивачем та відповідачем, під час якої відбулась домовленість про купівлю-продаж будинку за 400 доларів США та при розрахунку. З того часу колишньої власниці будинку він не бачив, до будинку вона не приїжджала та не цікавилась цією нерухомістю.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно приписів ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
У відповідності до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
У зазначеному випадку володіння позивача є добросовісним, оскільки при заволодінні у 2000 році вказаним чужим майном позивач не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності. У свою чергу, відповідач упродовж двадцяти років не проявляла будь якого інтересу до майна, а зазначені обставини, у зв`язку з якими виникло володіння будинком, не давали позивачу найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Володіння позивача вказаним майном є відкритим, оскільки вона не приховувала цього факту. Володіння позивачем нерухомим майном є безперервним, оскільки воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності (2000 рік - грудень 2021 року).
У вищевказаній Постанові Пленуму зазначається про те, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Дане будинковолодіння належало відповідачу на праві власності з 28.05.1997. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є ОСОБА_2 , персональні дані якої зазначені у свідоцтві про право на спадщину, а тому, з урахуванням викладеного, позов правомірно пред`явлено саме до вказаної фізичної особи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 ) право власності на нерухоме майно за набувальною давністю - житловий будинок АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , проживає АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено
09 травня 2022 року.
СуддяЛ. А. Грипіч