Житомирський апеляційний суд
Справа 278/4067/21
27 липня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Галацевич О.М.,
суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №278/4067/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Медіа Ресурс» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації,
в с т а н о в и в :
У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Медіа Ресурс», у якому просив визнати недостовірною інформацію та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, поширену ОСОБА_1 на новинному порталі «20 хвилин Житомир» 03.12.2020 в статті «Діагностика місцевих виборів або як неповноважні ради тримають у заручниках свої громади» та зобов`язати ОСОБА_1 спростувати вказану інформацію, поширену на новинному порталі «20 хвилин Житомир» 03.12.2020 в статті «Діагностика місцевих виборів або як неповноважні ради тримають у заручниках свої громади», шляхом розміщення інформації про ухвалене судове рішення з публікацією його повного тексту протягом тридцяти днів з моменту набрання рішенням законної сили.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16 березня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 13 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 березня 2022 року - без змін.

15 липня 2022 року відповідач подав клопотання про приєднання доказів розміру витрат на правничу допомогу та заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а також додатковий гонорар («гонорар успіху») в розмірі 10000 грн за прийняття позитивного рішення на його користь. Розгляд питання щодо розподілу судових витрат у даній справі просив провести у його відсутність.

27.07.2022 на електронну адресу суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 надіслала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №278/4067/21. Зазначила, що адвокатом не надано належних доказів отримання оплати за угодою від відповідача в розмірі 10000 грн. Так, до заяви додано квитанцію від 11.05.2022, виписану адвокатом у довільній формі про отримання останньою 10000грн. Однак, діюче законодавство, станом на 2022 рік, не передбачає такої форми підтвердження отримання готівки. Окрім того, у матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, лише подано Акт приймання-передачі про надання таких послуг. Інформація, яка міститься у вказаному Акті, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Отже, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні відшкодування таких витрат.

Окрім того, посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №904/4507/18 також вважає, що розмір гонорару успіху в сумі 10000 грн є явно завищеним, не має виходити за розумні межі та не відповідає критеріям, зазначеним у судовій правовій позиції.

Просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки розрахунок судових витрат на суму 20000 грн відсутній.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої та третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Судом встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 професійну правничу допомогу надавала адвокат Левчук Т.В. на підставі Угоди про надання правничої допомоги від 11 травня 2022 року (а.с. 190).

13 липня 2022 року, до закінчення дебатів у даній справі, ОСОБА_1 подав апеляційному суду заяву про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу (а.с.166-168).

15 липня 2022 року на підтвердження таких витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_1 надав копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Левчук Т.В., відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України стосовно адвоката Левчук Т.В.; оригінали: Угоди про надання правничої допомоги на стадії апеляційного оскарження від 11 травня 2022 року, квитанції від 11 травня 2022 року про оплату гонорару за надання правничої допомоги у цивільній справі №278/4067/21 в розмірі 10000 грн, Акту виконаних робіт при наданні правничої допомоги ОСОБА_1 від 14 липня 2022 року (а.с. 188-192).

Подані докази свідчать, що сторони погодили розмір гонорару за надані послуги в сумі 10000 грн. Оплата обумовленого гонорару здійснена в день укладення Угоди 11 травня 2022 року, про що свідчить квитанція від 11 травня 2022 року (а.с. 191). З вищевказаної Угоди вбачається, що така не містить детального опису погодинної вартості робіт адвоката за окремі процесуальні дії (послуги).

Згідно Акту виконаних робіт при наданні правничої допомоги від 14 липня 2022 року адвокатом Левчук Т.В. відповідачу було надано такі види послуг правничої допомоги: консультація по суті порушених ОСОБА_1 питань щодо обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цивільній справі №278/4067/21; ознайомлення із матеріалами справи, вивчення практики Верховного Суду, які стосуються аналогічних спірних правовідносин, з метою здійснення правового аналізу підстав заперечень проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 від 29.04.2022; консультації з процесуальних питань у справі; випрацювання правової позиції захисту інтересів відповідача у справі №278/4067/21 на стадії апеляційного оскарження та визначення способів захисту прав ОСОБА_1 на стадії апеляційного перегляду справи; складення та подання суду й учасникам судового процесу відзиву на апеляційну скаргу на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 березня 2022 року; здійснення представництва інтересів відповідача у справі №278/4067/21 в судових засіданнях в Житомирському апеляційному суді до постановлення у справі судового рішення судом апеляційної інстанції (а.с. 192).

Водночас, колегія суддів вважає, що вивчення практики Верховного Суду з метою здійснення правового аналізу підстав заперечень проти доводів апеляційної скарги, консультації з процесуальних питань у справі (фактично погодження позиції сторони відповідача на стадії апеляційного провадження), випрацювання правової позиції захисту інтересів відповідача у справі №278/4067/21 на стадії апеляційного оскарження та визначення способів захисту прав клієнта на стадії апеляційного розгляду справи, мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на апеляційну скаргу і представництва інтересів ОСОБА_1 в судовому засіданні та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги, а тому не підлягають компенсації.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також, Верховний Суд у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №922/3812/19 висловив позицію про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 15 жовтня 2020 року у справі № 873/26/20, від 12 квітня 2022 року у справі №536/432/20, додатковій постанові від 19 травня 2022 року у справі №824/152/21.

З огляду на наявність в матеріалах справи доказів фактичного надання адвокатом Левчук Т.В. правничої допомоги ОСОБА_1 в апеляційному суді (ознайомлення із матеріалами справи, складення відзиву на апеляційну скаргу, участь в судовому засіданні) та відсутність в тексті договору умов щодо порядку обчислення, форми і ціни послуг, що надаються адвокатом, враховуючи співмірність розміру витрат зі складністю справи та обсягом наданих послуг, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 8000 грн.

Окрім того, адвокат Левчук Т.В. та відповідач в Угоді від 11 травня 2022 року погодили, що у випадку прийняття позитивного рішення на користь ОСОБА_1 , останній зобов`язаний адвокату сплатити додатковий гонорар - «гонорар успіху» в сумі 10000 грн, який не включається у вартість надання адвокатом правничої допомоги (а.с.190 зворот).

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16 березня 2022 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 13 липня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Так, у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 6729,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 лютого 2022 року у справі №128/1326/18 (провадження №61-5523св21), від 27 квітня 2022 року у справі №757/10886/20-ц (провадження №61-13490св21), від 04 травня 2022 року у справі №10402/20 (провадження №61-16027св21) та від 01 червня 2022 року у справі №755/12273/15-ц (провадження №61-10875св21).

Враховуючи викладені вище правові висновки Верховного Суду, критерії необхідності та розумності, колегія суддів вважає, що витрати на правову допомогу у вигляді «гонорару успіху» підлягають зменшенню до розміру 5000 грн.

Аргументи, викладені у запереченнях представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про те, що долучена до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу квитанція, виписана адвокатом у довільній формі та не є належним доказом оплати таких витрат, є безпідставними, оскільки процесуальним кодексом не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Верховний Суд у справі №727/4597/19 від 16.04.2020 у своїй постанові дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Відсутність розрахунку наданих послуг з детальним описом робіт не спростовує факт надання ОСОБА_1 правничої допомоги, її дійсність та реальність. Суд також звертає увагу, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Окрім того, згідно постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, №916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тому доводи заперечень представника позивача у цій частині є безпідставними.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також письмові заперечення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 13000 грн.

Керуючись ст. ст.259, 270, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст додаткової постанови складений 28 липня 2022 року.