КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи 761/20061/20

Апеляційне провадження 22-ц/824/5947/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство

«Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

Вітковський Петро Петрович

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Пономаренко Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 про стягнення страхової виплати та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог просив стягнути на свою користь невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 182 136,06 грн, пеню у розмірі 39 354,79 грн, 3 % річних у розмірі 4 529,51 грн, інфляційні втрати у розмірі 5 518,72 грн та стягнути з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 17.03.2019 ОСОБА_3 керуючи автомобілем Honda д.н.з. НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспорті засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2019 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до полісу відповідальність останнього на час ДТП була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з лімітом відповідальності 100 000 грн. Крім того, між ОСОБА_3 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» укладено договір додаткової цивільно - правової відповідальності з лімітом відповідальності 500 000 грн, а тому загальний ліміт відповідальності за збитки, що завдані третім особам становить 600 000 грн.

08.05.2019 він надав страховику документи та заяву про виплату страхового відшкодування. Страховик частково виконав свій обов`язок, сплативши кошти у розмірі 277 364,87 грн. Зазначена сума не відповідає реальному розміру збитку. З метою об`єктивного визначення розміру матеріального збитку він звернувся до СОД ФОП « ОСОБА_4 », який здійснив оцінку матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу. Згідно звіту вартість матеріального збитку становить 463 138,75 грн. Сума недоплаченого страхового відшкодування складає 185 773,88 грн.

Також вважає, що з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають стягненню пеня, 3 % річних та інфляційні втрати, а з ОСОБА_3 має бути стягнуто 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки ДТП призвела до суттєвих змін у його житті.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.10.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 182 136, 06 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у позові про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та пені, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що страховик здійснив виплату страхового відшкодування не у повному обсязі, а відтак здійснив прострочення свого обов`язку щодо виплати повного належного страхового відшкодування, що є порушенням грошового зобов`язання. Страховик не здійснивши виплату належного страхового відшкодування потерпілому у строк, встановлений законодавством, а відповідно - своєчасно не виконавши своє грошове зобов`язана має сплатити пеню, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення і три проценти річних від простроченої суми. Суд дійшов помилкового висновку про те, що обов`язок щодо сплати страхового відшкодування у вказаному розмірі виник лише з часу ухвалення рішення. Такі висновки суперечать судовій практиці щодо застосування ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.03.2019 о 07 год. 30 хв. в Бориспільському районі, с. Щасливому, по вул. Фестивальна, 1, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Honda д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі від 08.04.2019 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні даної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з лімітом відповідальності 100 000 грн, франшиза 0. Крім того, між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_3 укладений договір додаткової цивільно-правової відповідальності з лімітом відповідальності 500 000 грн за збитки, завдані третім особам.

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило позивачу страхове відшкодування у сумі 277 361,87 грн відповідно до платіжного доручення № 3P087133 від 09.10.2019, платіжного доручення № ЗР065717 від 09.06.2019, платіжного дорученням № ЗР060568 від 23.07.2019.

При виплаті страхового відшкодування страховик виходив з даних звіту про визначення матеріального збитку, складеного на замовлення ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 29.03.2019, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota д.н.з. НОМЕР_2 складає 277 364,87 грн.

Відповідно до звіту № 30.04.19 СОД ФОП « ОСОБА_4 », складеного на замовлення позивача вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Toyota д.н.з. НОМЕР_2 становить 463 138,75 грн.

За клопотанням страховика ухвалою суду від 10.11.2020 призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експертів, за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 25.05.2021 № 12229/21-56 вартість розміру матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Toyota Caniry» д.н.з. НОМЕР_3 в результаті ДТП, яке сталося 17.03.2019 станом на дату ДТП складала: 459 500,93 грн. Експерт у висновку вказав, що факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надають послуги з проведення ремонту КТЗ, реалізації складових і матеріалів тощо.

Після отримання висновку судової автотоварознавчої експертизи позивач зменшив позовні вимоги, виходячи з розміру матеріального збитку, який визначений у висновку.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що страховик здійснив позивачу неповну виплату страхового відшкодування.

В цій частині рішення суду, так само як і в частині задоволення позову до ОСОБА_3 не оскаржується, а відтак в апеляційному порядку не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення із страховика пені, 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання, інфляційних втрат суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок страховика доплатити суму страхового відшкодування виник лише з часу ухвалення рішення у даній справі.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦПК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку.

За змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3 % річних від несплаченої (неповернутої) суми страхового відшкодування є відповідальністю сторони за допущене нею правопорушення умов договору страхування.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Правовідношення, в якому у зв`язку із настанням страхового випадку у страховика виникло зобов`язання сплатити потерпілому суму страхового відшкодування у повному обсязі (тобто сплатити грошові кошти) є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В силу положень ст. 530 ЦК України статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 625 розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

При цьому у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

З огляду на юридичну природу правовідносин, які склалися між страховиком та потерпілим як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відтак суд першої інстанції помилково вважав, що у даному спорі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України з часу порушення страховиком зобов`язань щодо повної сплати страхової виплати потерпілій особі.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведения експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строку (термін).

Суд першої інстанції встановив, що позивач має право на отримання страхового відшкодування у сумі 459 500,93 грн, проте страховик виплатив страхове відшкодування лише у розмірі 277 364,87 грн. Такі висновки суду першої інстанції страховиком не оскаржуються.

Відтак позивач мав право на отримання страхового відшкодування у сумі 459 500 грн з часу звернення до страховика із відповідною заявою та надання всіх документів, необхідних для вирішення питання про право на таку виплату та для встановлення розміру матеріальної шкоди, а не лише з часу ухвалення рішення у даній справі.

Стягуючи недоплачену суму страхового відшкодування суд тим самим встановив, що дії страховика щодо неповної сплати страхового відшкодування були неправомірними.

Положення п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказують на те, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Відтак страховик мав узгодити суму страхового відшкодування з позивачем та виплатити таке відшкодування у повному обсязі. Виплата страхового відшкодування у неповному обсязі є простроченням грошового зобов`язання на суму, яка залишилася несплаченою. А тому позивач має право на отримання виплат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд не звернув уваги на те, що обов`язком страховика є не лише виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному самим страховиком, а і узгодження такої суми з потерпілою особою. Позивач заперечував правильність визначення розміру збитків, визначених на замовлення страховика та надавав страховику звіт щодо розміру збитків, визначених спеціалістом на його замовлення, а також рецензію на звіт. Страховик мав можливість замовити інше дослідження, у тому числі і експертне для узгодження розміру страхової виплати, проте таких дій не вчинив та ніяким чином не обгрунтував чому він не бере до уваги документи, надані позивачем.

Розмір збитку, визначеного у висновку судової автотоварознавчої експертизи не суттєво відрізняється від розміру матеріального збитку, визначеного у звіті складеному на замовлення позивача ( 463 138,75 грн та 459 500, 93 грн). Проте суттєво відрізняється від розміру збитку, визначеного на замовлення страховика (277 364,87 грн та 459 500, 93 грн).

Відповідно до ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з п. 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки, як вказувалося вище, страховик порушив строк виплати страхового відшкодування у повному обсязі, вимоги позивача про стягнення пені від розміру недоплаченої суми страхового відшкодування є також законними та обгунтованими.

Відповідач, розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, складений позивачем, не оскаржував та свій контрозрахунок не подавав.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені, 3 % річних та інфляційних втрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 494,03 грн, сплачений при подачі позову та 3 633 грн - при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року в частині відмови у стягнені пені, 3 % річних за прострочення виплати страхового відшкодування та інфляційних втрат скасувати та ухвали в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 пеню у сумі 39 354,79 грн, 3 % річних у сумі 4 529,51 грн, інфляційні втрати у сумі 5 518,72 грн та судовий збір у сумі 4 127,03 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду лише з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 28.04 .2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук