Справа № 456/5741/21
Провадження № 2/456/446/2022
РІШЕННЯ

іменем України

28 квітня 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Підстава позову (позиція позивача): позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позову покликається на те, вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду від 16.10.2018. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З серпня 2012 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено і позивач разом з малолітньою дитиною проживають окремо від відповідача в м. Вінниці. З моменту окремого проживання позивача та відповідача, тобто з серпня 2012 року, останній не спілкується з дитиною вже майже 9 років, матеріальної допомоги на її утримання добровільно до 01.11.2012, тобто до постановлення рішення суду про стягнення аліментів, не надавав. Більш того, стягнуті за рішенням суду аліменти відповідач не сплачує самостійно, фактично кошти перераховує його сестра або мати. З моменту окремого проживання відповідач ухиляється від виконання будь-яких батьківських обов`язків, в т.ч. по вихованню, оздоровленню та лікуванню дитини, яка має хронічні захворювання дихальних шляхів та потребує постійного медичного нагляду, що підтверджується медичною карткою дитини. Також відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Зазначені обставини підтверджуються: заочними рішеннями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.03.2020 по справі №127/18049/19, Вінницького міського суду від 16.10.2019 по справі №127/17242/19; довідками навчального закладу №02-15/78 від 14.06.2021, №02-15/130 від 16.05.2019, №13 від 23.03.2016, №05.01.24/8 від 30.01.2018; як убачається з дублікатів квитанцій про перерахування аліментів, вони перераховуються в розмірі, що становить приблизно 50% прожиткового мінімуму (відповідно до ст.7 «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень) та 500 грн. на додаткові витрати (заочне рішення Вінницького міського суду від 16.10.2019 по справі №127/17242/19.). В той же час, позивачу відомо, що відповідач працює за кордоном та має значний заробіток (дохід), а тому 1/4 від його заробітку (доходу), які стягнуто за рішенням суду, не може становити 50% прожиткового мінімуму, що свідчить про умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини, шляхом приховування свого місця перебування, роботи та заробітку (доходу). Крім того, не приймаючи участі у вихованні та оздоровленні дитини, не підтримуючи з дитиною будь-якого зв`язку на протязі 9 років та приховуючи своє місце проживання, оскільки постійно знаходиться за межами України в різних державах, відповідач також, в такий спосіб, умисно створює перешкоди вивезенню дитини на лікування та оздоровлення за межі України, оскільки відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України, п.п.3, 4, Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Прозатвердження Правил перетинання державного кордону громадянамиУкраїни»виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Наведені вище обставини свідчать, що відповідач умисно, з серпня 2012 р. та станом на день подачі позову, усунувся від виконання батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток та виховання дитини. У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить позовні вимоги задоволити.

Позиція відповідача: 06.01.2022 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву (а.с.93), в якому відповідач зазначає, що позов є безпідставним з наступних міркувань: 22.07.2011 він зареєстрував шлюб з позивачкою ОСОБА_1 , з якою познайомився в м.Моршин, коли позивачка була на відпочинку. Два роки вони підтримували зв`язок телефоном, так як відповідач жив і працював у м.Моршин, а позивачка - у м.Вінниця, де навчалася у медінституті. На той час він закінчив навчання у Івано-Франківському інституті нафти і газу, мав вибір їхати на роботу до Канади або у Сибір у РФ, щоб працювати по спеціальності на бурових свердловинах. Коли порадилися з позивачкою, то вирішили одружитися, так як вона була вагітною, а тому він поїхав у м.Вінницю, де позивачка в той час навчалася на 4-му курсі медінституту. У м.Вінниці він винайняв квартиру, в якій вони проживали. ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 . На кошти, які він заощадив, живучи у сім`ї матері у м.Моршин, вони з ОСОБА_5 прожили у м.Вінниці шість місяців. Потім вони поїхали з дитиною у м.Моршин до його матері, де ОСОБА_5 пожила два місяці і поїхала з дитиною до своїх батьків у Вінницьку область. За той нетривалий час, що вони прожили разом, позивач показала свій характер: вона несхильна до компромісів у будь-якому питанні, надзвичайно агресивна, лицемірна, цинічна, для неї у житті найголовніша цінність - гроші. Всіх людей вона оцінює лише з меркантильної сторони. Коли людина матеріально не забезпечена - вона для неї не людина, а з її слів «непорозуміння». У 26 років він не мав власного житла, власного бізнесу, для ОСОБА_5 він був ніхто, з приводу цього вона його постійно принижувала, ображала. За час проживання однією сім`єю у нього на нервовому тлі почало сіпатися око. Він не виносив постійних скандалів, у нього спокійний характер, а через сварки, які влаштовувала ОСОБА_5 і її батько, погрози, він втратив сон. Доньку виховує нянька, іноді приїжджає мама ОСОБА_5 , коли кілька місяців перебуває в Україні, а не в Італії. Коли ОСОБА_5 з дочкою поїхала з м.Моршин у м.Вінницю, через два тижні вона подала позов про розірвання шлюбу. Після розлучення він п`ять разів приїжджав до дитини і мав надію, що вони помиряться. Він любить дитину, і має надію, що не дивлячись на негативне відношення до нього матері, донечка подорослішає і зробить свої висновки щодо тата. Коли він приїжджав у м.Вінницю, то ОСОБА_5 постійно погрожувала йому і забороняла приїжджати, оскільки її батько перед нею поставив ультиматум: ніколи з ним не спілкуватися, у іншому випадку він не буде давати їй грошей (він багата людина). Однозначно наголосив йому, що живий з м.Вінниці він у м.Моршин не повернеться, якщо ще раз приїде. Після таких погроз фізичною розправою, він більше не їхав у м.Вінниця до дитини. Він приймав і приймає участь у вихованні дочки ОСОБА_4 коштами, так як позбавлений можливості приймати участь безпосередньо у становленні, вихованні дитини, винятково через негативне ставлення до нього її матері - позивача по справі. Вона говорить, що у неї є друзі у правоохоронних органах, її батько депутат, їм нічого не буде за те, що їх люди зроблять з нього каліку. У своєму позові про визначення місця проживання доньки колишня дружина вказала, що він не має власного житла, офіційно не працевлаштований (живе у сім`ї з мамою, сестрою і племінницею). Він не має можливості виїхати з України і знайти роботу по спеціальності, але він працює на тимчасових роботах. Він не може залишити без допомоги і опіки свою матір ОСОБА_6 , матері 64 роки, вона перенесла інсульт і потребує постійної допомоги, яку він, як син надає, як матеріально (лікування та реабілітація вимагають значних матеріальних витрат), так і фізично, адже мама після хвороби не може нічого робити, а сама потребує догляду. Якби позивач дозволяла йому з дитиною спілкуватися, він б всезнав про свою донечку, але вона цинічно заявила йому, що буде використовувати дитину як засіб для його морального знищення: вона заявила, що виграє всі суди, їй допоможуть її друзі - юристи у м.Вінниця. За жодними додатковими витратами позивач до суду не зверталася. Його силоміць позбавили можливості спілкування з дитиною. Він неодноразово мав намір звернутися до Служби у справах дітей, щоб йому була надана можливість спілкуватися з дитиною. Але як подумає, що колишня дружина почне знову маніпулювати донькою, вчити її, що вона має говорити на засіданні комісії, чим травмувати дитячу психіку, як батько він не бажає, щоб дитину піддавати таким випробовуванням, Коли дитина подорослішає, то сама матиме можливість давати оцінку поступкам і діям інших людей. Як батько з благих намірів щодо дитини, він змушений пережити все, але від дитини він не відмовляється і вважає, що немає жодних ні юридичних, ні моральних підстав позбавляти його батьківства. Дитині довго жити, дорослішати, мудрішати і вона колись дасть життєву оцінку тим обставинам, у яких він є в даний час. В порядку ч.2 ст.93 ЦПК України, вказала в позовній заяві питання, на які відповідач повинен надати суду відповіді.

У відповіді на відзив, який надійшов на адресу суду 20.01.2022 (а.с.110-114), позивач ОСОБА_1 просить суд вирішувати спір за наявними матеріалами справи, без врахування відзиву та доданих до нього доказів, оскільки відповідачем пропущено строк подачі відзиву, при цьому прийняти до уваги, що докази додані відповідачем до відзиву є неналежними та недопустимими, а також поданими в порушення встановленого судом строку без поважних причин. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В той же час: по-перше, відповідач надав докази, які не стосуються обставин справи і при цьому не надав жодного належного доказу, який би заперечував заявлені позовні вимоги, які стосуються виконання ним своїх батьківських обов`язків. Більш того, з довідки державного реєстратора від 29.11.2021 №2499 в квартирі АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_6 - матері відповідача та безпосередньо відповідача з ними проживає сестра відповідача - ОСОБА_7 , 1988 р.н. При таких обставинах, посилання відповідача на довідки пов`язані з хворобою матері та щодо зареєстрованих осіб за місцем проживання відповідача та його матері, як на неможливість відвідувати дитину, навпаки підтверджують той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позаяк догляд за ОСОБА_6 можуть забезпечити у відсутність відповідача інші особи; по-друге, відзив не містить заперечень проти заявлених позовних вимог, з посиланням на докази, які підтверджують обставини викладені відповідачем у відзиві. Фактично відзив ґрунтується на припущеннях відповідача щодо обставин виконання батьківських обов`язків позивачем та на його бездоказовій суб`єктивній характеристиці особистостей характеру позивача, що свідчить про грубе протиправне порушення відповідачем ст.297 ЦК України, оскільки такі бездоказові неправдиві звинувачення принижують повагу, честь і гідність позивача, і дають право позивачу звернутись до суду з позовом про захист честі та гідності; по-третє, безпідставними та не підтвердженими жодним доказом є наступні твердження відповідача, дослівно: а).«... Вона заявила, що виграє всі суди, їй допоможуть її друзі юристи у м.Вінниця....», а також твердження відповідача про погрози йому з боку позивача та її батька. Фактично відповідач стверджує, що позивач в протиправний спосіб отримав рішення Вінницького міського суду від 01.11.2012 у справі №212/12166/2012 про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 600 грн., заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.03.2020 по справі №127/18049/19 про визначення місця проживання дитини, а також заочне рішення Вінницького міського суду від 16.10.2019 по справі №127/17242/19 про зміну способу і розміру стягуваних з відповідача аліментів. Таке твердження відповідача, викладене в відзиві на позовну заяву, лише свідчить про те, що у нього відсутні будь-які докази невиконання батьківських прав, а тому він вдається до бездоказових, незаконних та голослівних припущень. Оскільки відповідач не надав докази факту звернення з заявою до правоохоронних органів з приводу: вчинення протиправних дій для отримання судових рішень; нібито погроз йому з боку позивача та її батька, його твердження, викладені у відзиві є бездоказовими, протиправними та такими, що не відповідають дійсності та свідчать про намагання відповідача, який з 2012 року ухилявся від виконання батьківських обов`язків, створити уяву про нібито умисне перешкоджання йому у спілкуванні та вихованні дитини. Про те, що викладені у відзиві аргументи відповідача не відповідають дійсності свідчить також наступне: відповідача взагалі не цікавили судові спори, він не приймав участі у вищенаведених судових справах, в зв`язку з чим судами постановлялись заочні рішення. Крім того, ЦПК України передбачено право на подання заяви про перегляд заочного рішення, а також право апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а отже твердження відповідача про те, що друзі юристи позивача з м.Вінниця допоможуть виграти всі суди не тільки безпідставно ставить під сумнів незалежність судової гілки влади, але й негативно характеризують самого відповідача, який не оскаржував жодного з судових рішень, однак в той же час, фактично голослівно та бездоказово стверджує, що вони є незаконними, позаяк прийняті завдяки юристам з Вінниці. Що стосується рішення Вінницького міського суду від 01.11.2012 у справі №212/12166/2012 про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 600 грн. щомісячно та заочного рішення Вінницького міського суду від 16.10.2019 по справі №127/17242/19 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яким позов про зміну способу і розміру стягуваних з відповідача аліментів задоволено частково, то неможливо постановити інше рішення ніж про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки утримання неповнолітньої дитини є безумовним обов`язком одного з подружжя, який проживає окремо від дитини. Б) «...якби позивач дозволила нам з дитиною спілкуватися я б все знав про свою донечку, але вона цинічно заявила мені, що буде використовувати дитину, як засіб для мого морального знищення.... Мене силоміць позбавили можливості спілкування з дитиною. Я неодноразово мав намір звернутися до служби у справах дітей щоби мені була надана можливість спілкування з дитиною, відвідування її». Безпідставність таких тверджень відповідача спростовується наступним: відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 159 СК України визначено, що в разі якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. З огляду на дані норми закону, відповідач, якби дійсно мав намір спілкуватись з дитиною, скористався б можливістю звернення до органу опіки та піклування або до суду та визначив би спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, навіть якщо брати до уваги його неправдиві твердження про нібито чинення йому перешкод позивачем. Однак, не здійснивши жодної дії, з метою визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею та не надавши жодного доказу про нібито чинення позивачем перешкод відповідачу у вихованні та спілкуванні з дитиною, відповідач у відзиві зазначає надумані приводи, які перешкодили його зверненню до органу опіки та піклування або до суду, з метою визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що позивач не зверталась до суду за жодними додатковими витратами на утримання дитини. Зазначене твердження відповідача спростовуються заочним рішенням Вінницького міського суду від 16.10.2019 по справі №127/17242/19. Відповідно до судового рішення з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 додаткові витрати в розмірі 500 грн. для лікування, оздоровлення, розвитку здібностей дитини до повноліття доньки, яка має хронічне захворювання. Оскільки місце проживання відповідача постійно змінюється та приховується від позивача, останній, керуючись ст.93 ЦПК України в позовній заяві, з метою встановлення факту умисного усунення відповідача від виконання батьківських обов`язків, поставив відповідачу запитання. Відповідач умисно уникає від виконання вимог ст.93 ЦПК України, зокрема і з тих підстав, що серед переліку питань є питання пов`язані з обставинами, які є предметом спору та які можуть підтвердити або спростувати умисність ухилення відповідача від виховання та утримання дитини Так, серед переліку питань були поставлені питання щодо місця його роботи та розміру заробітної плати. Дані питання були поставлені відповідачу, позаяк розмір аліментів, які перераховуються ним, є мінімальним та становить лише 50% прожиткового мінімуму на дитину і це при тому, що відповідач працює за кордоном, а відповідно відсоток від його доходу не може становити 50% прожиткового мінімуму на дитину. Оскільки відповідач не надав ні відповіді на питання, ні відмови від надання відповіді на питання, тобто не виконав вимоги ч.2 ст.93 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті, керуючись ч.ч.2, 6 ст.93 ЦПК України, позивач просить суд зобов`язати відповідача надати відповіді на запитання або відмову у наданні відповіді.Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що аргументи викладені у відзиві є бездоказовими, надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому просить суд задоволити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило.

Представник позивача - адвокат Бабошин А.А. в підготовче судове засідання не з`явився, однак 28.04.2022 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача на підставі документів та доказів, що містяться в матеріалах справи, позовні вимоги позивач пітримує, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, однак 28.02.2022 на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про визнання позову про позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило.

Позиція третьої особи: представник третьої особи - органу опіки та піклування Вінницької міської ради в підготовче судове засідання не з`явилась, однак 12.04.2022 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, в якій зазначено, що представниктретьої особи підтримує висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 07.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 10.01.2022 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Глазунової Л.М. про витребування доказів та вирішено витребувати у Державної прикордонної служби України /01601, м. Київ, вул. Володимирська 26/ інформацію про те, чи перетинав відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 державний кордон України в 2019-2021 р.р., якщо так, надати інформацію про дату перетину кордону та країни, до яких прямував. Витребувати у Служби у справах дітей Вінницької міської ради /21050, м. Вінниця, вул. Соборна,50/ письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 14.02.2022 розгляд справи відкладено та задоволено клопотання представника позивача - адвоката Глазунової Л.М. про витребування доказів, вирішено витребувати у Державної прикордонної служби України /01601, м. Київ, вул. Володимирська 26/ інформацію про те, чи перетинав відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 державний кордон України в 2019-2021 р.р., якщо так, надати інформацію про дату перетину кордону та країни, до яких прямував. Витребувати у Служби у справах дітей Вінницької міської ради /21050, м. Вінниця, вул. Соборна,50/ письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Суд, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію служби в справах дітей, відповідача, який визнав повністю позов, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приймає визнання позову відповідачем у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

З копії свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 25 січня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , актовий запис № 320 /а.с.8/.

Відповідно до копії рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2013 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.07.2011 Моршинською міською радою Львівської області, актовий запис № 20 /а.с. 9/.

Відповідно до копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2020 року, визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 /а.с. 16-18/.

Відповідно до копії рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2019 року змінено спосіб і розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2012 по цивільній справ №212/12466/2012. Вирішено стягувати щомісячно аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частки з усіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, з дня набрання даним рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 додаткові витрати в розмірі 500 грн. для лікування, оздоровлення, розвитку здібностей дитини до повноліття доньки /а.с. 19-21/.

Відповідно до довідки Житлово-експлуатаційної квартири №7 Вінницької міської ради № 1207 від 10 червня 2014 року, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_3 з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 22/.

Відповідно до довідки Житлово-експлуатаційної контори №7 Вінницької міської ради за № 05-21/1257 від 11 травня 2017 року, ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_3 з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 23/.

Як вбачається з довідки Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №36 Вінницької міської ради від 14 червня 2021 року №02-15/78, виданої ОСОБА_1 , мамі учениці 4-Б класу ОСОБА_3 про те, що батько ОСОБА_2 протягом періоду навчання дитини не приймав участь у її вихованні, не цікавився успішністю дитини, батьківські збори та інші шкільні заходи не відвідував /а.с. 24/.

Як вбачається з довідки Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №36 Вінницької міської ради від 16 травня 2019 року №02-15/130, виданої ОСОБА_1 про те, що її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідує комунальний заклад Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №36 Вінницької міської ради з 01.09.2018 року по теперішній час. За період перебування дитини в закладі вихованням ОСОБА_4 займалася виключно мати. Батько жодного разу не відвідав заклад, не був присутнім на жодному заході і не приймав участь в житті та вихованні дитини /а.с. 25/.

Як вбачається з довідки Дошкільного навчального закладу №2 Вінницької міської ради №13 від 23 березня 2016 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує дошкільний навчальний заклад №2 з 19.08.2014 року. За період перебування дитини в закладі вихованням дитини займається мати. Батько дитини, ОСОБА_2 , жодного разу не відвідав заклад і не приймає участь у вихованні своєї дитини /а.с. 26/.

Як вбачається з довідки Дошкільного навчального закладу №2 Вінницької міської ради №05.01.24/8 від 30 січня 2018 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує дошкільний навчальний заклад №2 з 19.08.2014 року. За період перебування дитини в закладі вихованням дитини займається виключно мати. Батько жодного разу не відвідав заклад, не був присутнім на жодному заході і не приймає участь в житті та вихованні дитини /а.с. 27/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № BASS_2 від 26.06.2021, ОСОБА_6 перерахувала ОСОБА_1 аліменти в сумі 1882,65 грн /а.с. 28/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № BASS_3 від 17.05.2021, ОСОБА_6 перерахувала ОСОБА_1 аліменти в сумі 1882,65 грн /а.с. 29/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTL0719O1BDQ.1 від 19.07.2021, ОСОБА_6 перерахувала ОСОБА_1 аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 30/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № BASS_3 від 13.08.2021, ОСОБА_6 перерахувала ОСОБА_1 аліменти в сумі 1882,40 грн /а.с. 31/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № BASS_4 від 28.09.2021, ОСОБА_7 перерахувала ОСОБА_1 аліменти в сумі 1880,40 грн /а.с. 32/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTL1026O9EPI.1 від 26.10.2021, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 33/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № BASS_0 від 26.03.2021, ОСОБА_6 перерахувала ОСОБА_1 аліменти в сумі 1883,41 грн /а.с. 34/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № BASS_3 від 17.05.2021, ОСОБА_6 перерахувала ОСОБА_1 аліменти в сумі 1882,65 грн /а.с. 35/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № BASS_0 від 26.03.2021, ОСОБА_6 перерахувала ОСОБА_1 аліменти в сумі 1883,41 грн /а.с. 37/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTL0122OR4Y5.1 від 22.01.2021, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 38/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTL0216OVTZN.1 від 16.02.2021, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 39/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK1117OLUTA.1 від 17.11.2020, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 40/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK1217ON8AG.1 від 17.12.2020, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 41/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK1027OP9RN.1 від 27.10.2020, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 42/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK0914OWMB8.1 від 14.09.2020, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 43/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK0826OV78Y.1 від 26.08.2020, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 44/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK0630OU1HX.1 від 30.06.2020, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 45/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK0729OJ6PP.1 від 29.07.2020, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 46/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK0417OY77K.1 від 17.04.2020, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1880,00 грн /а.с. 47/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK0525O5I6A.1 від 25.05.2020, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1879,65 грн /а.с. 48/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK0317O8DNB.1 від 17.03.2020 ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1880,00 грн /а.с. 49/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTK0228ORR2C.1 від 28.02.2020, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 2140,95 грн /а.с.50/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTJ1216OCOLB.1 від 16.12.2019 ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1115,00 грн /а.с. 51/.

Відповідно до копії квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № ICKTJ1128OP5DN.1 від 28.11.2019, ОСОБА_1 перераховано аліменти в сумі 1095,00 грн /а.с. 52/.

Як вбачається з копії довідок Медичної лабораторії МедЛаб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проходила огляд лікаря /а.с.53-57/.

Відповідно до протоколу звернення до лікаря ПМД КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено діагноз: бронхіальна астма, персистуюча, легкий перебіг, стадія нестійкої ремісії /а.с. 58/.

Відповідно до виписки із медичної карти амблаторного хворого у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 алергічна реакція нез`ясованого генезу, поширена форма /а.с.59/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Дана правова позиція узгоджується постановою Верховного суду від 23.01.2020 у справі № 755/3644/19.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду від 16.10.2018. Від даного шлюбу в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2020 року визначено місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка самостійно займається вихованням дочки, а відповідач життям дочки не цікавився, що підтвержується довідками, виданими Дошкільним навчальним закладом №2, з яких вбачається що за період перебування дитини в закладі батько ОСОБА_2 жодного разу не відвідав заклад і не приймав участь у вихованні дитини. Також згідно довідок, виданих КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №36 Вінницької міської ради, протягом періоду навчання дитини ОСОБА_3 , її батько ОСОБА_2 не приймав участь у її вихованні, не цікавився успішністю дитини, не відвідував батьківські збори та інші шкільні заходи.

Позбавляючи батьківських прав ОСОБА_2 , суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування, який вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім цього у вказаному висновку зазначено, що з 2012 року по теперешній час ОСОБА_2 проживає окремо від дитини, не підтримує з донькою родинних відносин, не спілкується з нею та не бере участь у її вихованні і розвитку. Дитина фактично не знає свого батька, який тривалий час перебуває за кордоном. Своєю поведінкою ОСОБА_2 порушив вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обовязки по вихованню та утриманню дітей. 15.02.2022, 01.03.2022, 29.03.2022 питання надання висновку про доцільність батьківських прав розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, на яких було заслухано пояснення дитини, її матері ОСОБА_1 , розглянуто документи, які стосуються даної справи. Батько дитини ОСОБА_2 не брав участь у засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даого питання на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини у режимі онлайн - відеоконференції. Дитина ОСОБА_3 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що не пам`ятає батька, оскільки він тривалий час з нею не спілкувався, не відвідував її та не спілкується з нею по телефону.

В судовому засіданні встановлено, що позивач самостійно виховує дочку та створює належні умови для її навчання та розвитку, відповідач натомість ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям своєї дитини, не спілкується з нею, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її здоров`ям, матеріально її не забезпечує. Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 05.02.2022, останній не заперечив проти позбавлення його батьківських прав щодо дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своєї дочки батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 908,00 грн. судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 164, 165, 166, 181, 182, 183, 191, 193 Сімейного Кодексу України, Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) «Про права дитини», Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 12, 13, 89, 223, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 судовий збір в розмірі 908, 00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Представник позивача: адвокат Глазунова Любов Михайлівна, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Червонохрестовська,7/1;

Представник позивача: адвокат Бабошин Андрій Сергійович, місцезнаходження: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Представник відповідача: адвокат Журавльова Любов Юріївна, місцезнаходження: АДРЕСА_5 ;

Третя особа: служба у справах дітей Вінницької міської ради, , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборона,50.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська