Справа № 462/9583/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитина, яка продовжує навчання,

встановив:

ОСОБА_1 , 30.12.2021 року звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до завершення ОСОБА_3 навчання або досягнення ним 23 років.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2003 року по 2009 рік позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народжився син ОСОБА_3 . Зазначає, що після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 16.10.2009 року змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». Дитина проживає з нею. Також, вказує, що згідно довідки виданої 27.10.2021 року Навчальним комплексом у м. Отмухув ОСОБА_3 є учнем 3-С класу загальноосвітнього ліцею у м. Отмухув (Республіка Польща) з вересня 2019 року та закінчує навчання за програмою у 2022 році. Згідно довідки від 08.12.2021 року, виданої Навчальним комплексом у м. Отмухув, ОСОБА_3 є мешканцем інтернату навчального комплексу у АДРЕСА_1 , щомісячна оплата за проживання у закладі складає 343 польських злотих, повне харчування 8 польських злотих. Зважаючи, на факт можливості відповідача надання матеріальної допомоги сину, оскільки перебуває на посаді водія у підприємстві, що знаходиться у Республіці Польща та отримує заробітну плату близько 9 000 польських злотих. Враховуючи зазначене просить суд задовольнити вимоги позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.02.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 20).

13.04.2022 року від уповноваженого представника відповідача у справі надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача не погоджується із аргументами позивача, зокрема зазначає, що відповідач дійсно був працевлаштований водієм «Sawa Logistics Transport Services SP.Z.O.O» у період з 12.05.2019 року по 02.02.2022 року, однак трудовий договір припинено за згодою сторін, що стверджується довідкою про роботу та відомостями про зберігання документації. Таким чином зазначає, що він не в змозі сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини у визначеному позивачем розмірі. Ніколи не відмовлявся і не ухилявся від сплати аліментів, однак зважаючи, що тепер його дохід носить мінливий та нерегулярний характер, погоджується на оплату аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. 00 коп. до 30.05.2022 року, у решті позовних вимог просить відмовити.

26.04.2022 року від уповноваженого представника позивача у справі надійшла письмова відповідь на відзив, у якому сторона позивача не погоджується із позицією відповідача щодо сплати аліментів у розмірі 1 500 грн. 00 коп., відтак просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 15.09.2009 року зареєстрованого Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано, про що зроблено актовий запис № 239 (а.с. 4).

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.12.2003 року стверджується, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 3).

Згідно копії Довідки про навчання у Навчальному комплексі у м. Отмухув (перекладеної з польської мови на українську мову) від 27.10.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем 3-С класу загальноосвітнього ліцею у м. Отмухув (Республіка Польща) зарахований до школи 01.09.2019 року, закінчує навчання за програмою у 2022 році (а.с. 5, 6-7).

Копією Довідки Навчального комплексу у м. Отмухув (перекладеної з польської мови на українську мову) ZS.72.2021/2022 від 08.12.2021 року стверджується, що щомісячна оплата за проживання у закладі складає 343 польських злотих, а оплата за повне харчування складає 8 польських злотих (а.с. 8, 9-10).

Також судом встановлено, що згідно наданої стороною відповідача копії довідки про працевлаштування та винагороду (перекладеної з польської мови на українську мову) від роботодавця «Sawa Logistics Transport Services SP.Z.O.O» від 04.04.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 працюючи на посаді водія вантажного автомобіля за період часу 01.2021 року по 12.2021 року на підприємстві отримав винагороду в сумі 25 643, 56 злотих (середня сума складає 2 136, 96 злотих).

Окрім цього, суду надано довідку про роботу ОСОБА_2 (перекладену з польської мови на українську мову) видану «Sawa Logistics Transport Services SP.Z.O.O» 04.02.2022 року, з якої у тому числі вбачається, що останній припинив трудові відносини за згодою сторін, та відомості про зберігання документації працівників, з яких також вбачається, що останній 02.02.2022 року припинив/закінчив трудові відносини.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленумом Верховного Суду України судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У той же час, законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Аналіз норм СК України свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі (правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.11.2020 року у справі № 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19).

Також, згідно п. 17 постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 03.05.2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України»).

Відповідач не надав суду доказів щодо перебування на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних осіб та не вказав інші обставини, що мають істотне значення для справи та не подав доказів про те, що між сторонами як батьками є узгодженість способу утримання сина у позасудовому порядку.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наведеного, враховуючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягнув повноліття, однак продовжує навчання на стаціонарній формі, позбавлений можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням, потребує матеріальної допомоги на навчання, беручи до уваги те, що матеріальне становище позивача не дає змоги самостійно утримувати сина, а відповідач є особою працездатного віку, здатний надавати утримання сину, однак не має постійних доходів, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості і той факт, що утримання дитини є законодавчим обов`язком батьків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом 30.12.2021 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 223, 264, 265-268 ЦПК України, ст. 191, 199, 200 СК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитина, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.12.2021 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору у дохід держави.

Рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 );

Відповідач: ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Текст рішення складено 09.05.2022 року.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Н. М. Галайко