КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/6685/21 головуючий у І інстанції: Виниченко Л.М.
провадження 22-ц/824/5042/2021 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 30 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альянс» про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом який обґрунтовано тим, що 27 січня 2020 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Альянс» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту - автомобіля Тойота RАV4, д.н.з. НОМЕР_1 .

В період з 25-28 березня 2020 року стався страховий випадок «Викрадення транспортного засобу», за фактом якого відкрито кримінальне провадження.

На виконання умов договору страхування страховик був своєчасно повідомлений про настання страхового випадку, також позивач передав відповідачу всі необхідні документи для визнання випадку страховим та визначення розміру страхового відшкодування.

Проте ПрАТ «Страхова компанія «Альянс» відмовило у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що випадок не є страховим, оскільки заподіяні збитки внаслідок викрадення транспортного засобу з використанням оригінальних ключів.

Позивач вважає, що така відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування не відповідає вимогам закону та страховиком невірно трактується умови договору страхування.

Просив стягнути на свою користь із ПрАТ «Страхова компанія «Альянс» страхове відшкодування в розмірі 476 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 30 листопада 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Зауважує, що договір страхування між сторонами укладений в межах програми страхування «Автопрокат», яка відповідно передбачає передачу ключів наймачу авто.

Вказує, що вказаною програмою розширено поняття «викрадення» та передбачено таємне чи відкрите викрадення під час знаходження ТЗ цілодобово у будь-якому місці будь-якими особами.

Зазначає, що автомобіль та відповідно ключі від нього не були повернуті у визначений договором із наймачем час, тому вважає, що фактично, останній не повернув автомобіль з використанням сили, що у відповідності до договору страхування являється страховим випадком.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача вказує, що позивач самостійно передав транспортний засіб та ключі іншій особі, у відповідності до договору оренди, що відповідно укладеного договору страхування не являється страховим випадком.

Зауважує, що вилучення ключів із використанням сили, про яке ідеться у договорі страхування, стосується вилучення їх іншою особою у страхувальника або експлуатанта ТЗ, а не експлуатантом у страхувальника чи іншого експлуатанта.

У судовому засіданні представники сторін підтримали позиції своїх довірителів.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що викрадення автомобіля відбулось за допомогою оригінального ключа, переданого власником добровільно, що у відповідності до умов укладеного між сторонами договру не являється страховим випадком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 січня 2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альянс» було укладено Договір № 23.0022315.03 добровільного страхування наземного транспорту, а також добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, предметом якого є страхування майнових інтересів позивача, пов`язаних із володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу Тойота RАV4, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (далі - договір страхування, а.с. 6-19).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Тойота RАV4, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з 14.01.2020 року належить на праві власності позивачу (а.с. 32, 33).

Договором страхування визначено страхову суму транспортного засобу 560 000 грн.; строк дії договору - з 28.01.2020 по 27.01.2021; розмір франшизи по ризику «збиток» - 1% від страхової суми, при викраденні - 15 % від страхової суми (а.с. 6).

Відповідно пункту VІІІ договору страхування, за цим договором ризик «Викрадення» застрахований на наступних умовах: таємне чи відкрите викрадення під час знаходження транспортного засобу цілодобово у будь-якому місці з обов`язковим застосуванням (використанням) наявних систем викрадення.

Пунктом 8.3.4. договору страхування визначено, що «Викрадення» - таємне чи відкрите викрадення (протиправне, незаконне заволодіння внаслідок крадіжки, грабежу, розбійницьких дій) транспортного засобу з охоронюваної стоянки або з закритого гаражу, обладнаного замками, за наявності слідів злому. Ризик «Викрадення» застрахований на наступних умовах: таємне чи відкрите викрадення під час знаходження транспортного засобу цілодобово у будь-якому місці з обов`язковим застосуванням (використанням) наявних систем проти викрадення.

Підпунктом 9.2.12 пункту 9.2 розділу 9 «Виключення із страхових випадків та обмеження страхування» договору страхування обумовлено, що до страхових випадків не належать збитки, заподіяні внаслідок викрадення, пошкодження транспортного засобу або спроби скоєння зазначених дій з використанням оригінальних ключів та/або пультів управління системи проти викрадення від цього транспортного засобу, якщо тільки ці ключі та/або пульти не було вилучено у страхувальника або особи, що зазначена в цьому договорі в якості особи, допущеної до керування цим транспортним засобом, з використанням сили або внаслідок розбійного нападу в момент здійснення такого викрадення.

27 січня 2019 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 було укладено Агентський договір № НОМЕР_1 та підписаний Акт прийманні-передачі предмета оренди від 27.01.2019 року, відповідно яких позивач ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 транспортний засіб Тойота RАV4, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та документи на автомобіль, при цьому п. 1.6 вказаного договору обумовлено, що ФОП ОСОБА_2 має право від свого імені здійснювати будь-які юридичні та фактичні дії щодо передачі предмету оренди в прокат або найм (оренду) (а.с. 23-28).

За відомостями з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 28.03.2020 зареєстроване кримінальне провадження № 0000311 за заявою ОСОБА_3 від 28.03.2020 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, у зв`язку з тим, що 26.03.2020 о 19.00 гр. ОСОБА_4 не виконав умови договору оренди легкового автомобіля № 9990 від 22 березня 2020 року та не повернув вчасно автомобіль Тойота RАV4, р.н. НОМЕР_1 (а.с. 22).

Позивач звертався до відповідача з наданням документів та матеріалів щодо події викрадення застрахованого автомобіля Тойота RАV4, р.н. НОМЕР_1 , при цьому листом від 09.02.2021 року № 44 ПрАТ «СК «Альянс» було відмовлено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування з посиланням на ст. 26 Закону України «Про страхування» та пп. 9.2.12 п. 9.2 договору страхування у зв`язку з не визнанням події страховим випадком (а.с. 20, 21).

Зі змісту вказаного листа вбачається, що на адресу ПрАТ «СК «Альянс» 30 березня 2020 року надано письмову заяву про настання події з повідомленням, що транспортний засіб Тойота RАV4, р.н. НОМЕР_1 , було передано в прокат ОСОБА_4 та 27.03.2020 року о 15 год. 55 хв. зник зв`язок GPS трекером, який було встановлено на автомобілі, автомобіль з прокату не повернули, особа, яка користувалася транспортним засобом на зв`язок не виходить, застрахований транспортний засіб було оголошено у розшук у зв`язку з угоном. Про дану подію 28 березня 2020 року о 10 год. 42 хв. на телефонну лінію асистуючої компанії страховика було повідомлено представником прокатної компанії, а через деякий час і страхувальником. Відповідно до наданого договору оренди легкового автомобіля № 9990, строк оренди з 22 березня 2020 року 19 год. 00 хв. до 25 березня 2020 року до 19 год. 00 хв. Наймодавець дізнався про неповернення автомобіля ввечері о 19 год. 01 хв. 25 березня 2020 року і повідомив про подію страховика лише 28 березня 2020 року та в той же день 28 березня 2020 року о 18 год. 16 хв. всупереч умов укладеного договору страхування повідомлено відповідний підрозділ поліції (а.с. 20, 21).

У відповідності до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про страхування», ст.979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком, відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Верховний Суд з урахуванням змісту ст.979 ЦК України та ст.16 Закону України «Про страхування» висловив усталену правову позицію щодо того, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку (постанови Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №755/18001/16-ц, від 29.07.2019 у справі №501/212/17, від 29.07.2020р. у справі №500/1286/17).

Таким чином, закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком.

Місцевий суд вірно вказав, що відсутні докази на підтвердження того, що заволодіння транспортним засобом позивача відбулось з використанням не оригінального ключа або пульту управління системи проти викрадення чи викрадення транспортного засобу із застосуванням сили або у зв`язку з розбійним нападом.

Колегія суддів зауважує, що позивач не заперечує того, що ним, за допомогою послуг агента, було добровільно передано транспортний засіб та ключі від транспортного засобу орендатору автомобіля, який в подальшому можливо здійснив його викрадення, що стало підставою для звернення до правоохоронних органів та страхової компанії.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на програму «Автопрокат» в межах дії якої було застраховано транспортний засіб, що викрадення автомобіля його наймачем, являється страховим випадком, не зважаючи на те, що ключі були передані йому добровільно, колегія суддів відхиляє, оскільки вони сформовані внаслідок невірного трактування умов договору страхування укладеного між сторонами.

Зокрема, аналіз договору страхування, разом із умовами програми «Автопрокат», надає змогу зробити висновок, що вказана програма передбачає використання автомобіля для надання послуг його оренди, однак не передбачає страхування відповідальності страхувальника в разі викрадення транспортного засобу його орендарем, якому страхувальником, в даному випадку позивачем, було добровільно передано транспортний засіб та ключі від нього.

Тобто договір страхування передбачав страхування відповідальності в разі викрадення транспортного засобу не тільки в разі користування ним власником, а й в разі користування іншими особами, допущеними страхувальником до керування, а тому слушними є висновки місцевого суду, що з урахуванням пункту 9.2 розділу 9 договору страхування, викрадення автомобіля в даному випадку з використанням оригінальних ключів не може бути страховим випадком.

Посилання позивача на те, що транспортний засіб було викрадено з використанням оригінальних ключів, які були вилучені у страхувальника з використанням сили або погрози насильства не приймаються до уваги, оскільки як вірно було встановлено, ключі було передано позивачем добровільно, особі, яка орендувала автомобіль, тобто яка була добровільно допущена до керування транспортним засобом.

Колегія суддів зауважує, що фактичне не повернення автомобіля та ключів від нього у визначенийдоговором оренди строк, не може вказувати про заволодіння ключами з використанням сили.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 30 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «22» лютого 2022 року.

Головуючий

Судді: