Справа № 175/713/22
провадження 2о/175/13/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченко О.Г.

з секретарем Кульпіна Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.03.2022 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 24.03.2022 визначено головуючим суддею Васюченко О.Г.

Ухвалою від 28.03.2022 року справу залишено без розгляду та запропоновано заявникові усунути зазначені в ухвалі недоліки.

06.04.2022 року на ухвалу судді від 28.03.2022 ОСОБА_1 надіслав за допомогою поштового зв`язка заяву з усуненими недоліками, в якій просив встановити факт родинних відносин, а саме, що громадянка ОСОБА_2 є рідною матір`ю громадянина ОСОБА_1

06.04.2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Представник заявника подав заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника, вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа надала заяву, в якій погодилась із заявленими вимогами в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт родинних відносин з ОСОБА_2 , яка є його рідною матір`ю, в якій зазначає, що в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 25.10.1974 року у м. Дніпропетровську, російською мовою зазначено « ОСОБА_3 », матір`ю зазначена « ОСОБА_4 », а батьком « ОСОБА_5 » (а.с. 6), а також він має рідного брата « ОСОБА_6 » (а.с. 11).

При заміні паспортів СРСР на паспорти українського зразку прізвище батька та матері було перекладено з російської мови, як « ОСОБА_7 », правопис через літеру «и», що підтверджується свідоцтвом про смерть батька ОСОБА_8 серії НОМЕР_2 від 23.03.1998 (а.с. 12), та паспортом матері ОСОБА_4 серія НОМЕР_3 (а.с. 7). Аналогічна ситуація, щодо рідного брата заявника ОСОБА_6 , в паспорті серія НОМЕР_4 зазначено « ОСОБА_7 », через літеру «и» (а.с.9). Проте, при видачі паспорта ОСОБА_1 його прізвище інтерпретовано працівником паспортного столу через літеру «і», а саме: « ОСОБА_9 ». (а.с.4)

У зв`язку із станом в країні та початком війни заявник упорядковуючи сімейні документи випадково побачив, що прізвища його родичів в документах записано по іншому, а саме через літеру «и». Та через те, що різне написання прізвищ українською мовою паспортах, в майбутньому позбавить можливості заявника на звернення до нотаріуса про відкриття спадщини, та в подальшому позбавляє дочку заявника ОСОБА_10 права на спадщину.

Заявник просить суд визнати факт родинних відносин між ним - ОСОБА_1 та його рідною матір`ю - ОСОБА_2 , так як це поновлює законні права на подальшу спадщину та автоматично підтверджує родинні відносини між бабусею та онукою.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Встановлено, що в свідоцтві про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25.10.1974 року у м. Дніпропетровську, російською мовою зазначено « ОСОБА_3 », матір`ю зазначена « ОСОБА_4 », а батьком « ОСОБА_5 » (а.с. 6), в паспорті громадянина України серії НОМЕР_5 при перекладі на українську мову зазначили « ОСОБА_1 » (а.с. 4).

Згідно з паспортом серії НОМЕР_3 , а також ідентифікаційного номера № НОМЕР_6 (а.с. 8) прізвище матері зазначено саме, як « ОСОБА_2 (а.с. 7) та відповідно до свідоцтва про смерть батька заявника « ОСОБА_8 », через літеру «и».

Також, встановлено, що у заявника є рідний брат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого, згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 зазначені « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_5 » (а.с. 11), та прізвище якого відповідно до паспорта серії НОМЕР_4 зазначене через літеру «и», а саме: « ОСОБА_7 ».

Отже, виходячи з наданих документів суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно п.п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

Помилка у правовстановлюючому документі допущена у зв`язку з невірним перекладом прізвища заявника з російської на українську мову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявник звернувся із заявою до суду про встановлення факту родинних відносин, оскільки встановлення даного факту в позасудовому порядку є неможливим, що перешкоджає реалізації заявнику своїх прав, у зв`язку з чим заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати залишити за заявником.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 259, 263-265, 293, 315, 316 та 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме між, громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 01.04.1997 року, ІНН: НОМЕР_6 , яка є рідною матір`ю громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Жовтоводським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 19.02.2011 року, ІНН: НОМЕР_8 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.Г. Васюченко