Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6769/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 .

Спадкоємцями за заповітом є діти померлого в рівних долях: позивач та відповідач ОСОБА_2 .

Заповіт складений померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 і посвідчений секретарем виконкому Великоком`ятівської сільської ради на користь позивача та відповідача в рівних долях.

Об`єктом спадщини є право на земельну частку (пай) КСГП ім. Ватутіна, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я ОСОБА_3 Виноградівською райдержадміністрацією 10.04.1997 року, серія ЗК №0064499, на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації №138 від 27.03.1997 року.

Власником вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) є ОСОБА_3 , який проживав в АДРЕСА_1 .

Згідно Рішення Виноградівського районного суду від 15.05.2020 року по справі №299/3511/19 за позивачем та відповідачем визнано право власності на спадкове майно за померлим ОСОБА_3 , а саме по 1/2 частині на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, оскільки проживав в будинку свого батька ОСОБА_3 на момент його смерті, та реально користується земельною ділянкою, яка зазначена в проекті паювання земель КСГП ім. Ватутіна, що виділяється під сертифікат на право на земельну частку (пай), який є об`єктом спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 не приймала спадщину і відмовляється від права на земельну частку (пай), який є об`єктом спадщини.

На даний час позивач не може оформити спадщину на себе через нотаріальну контору, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай), що підтверджується листом приватного нотаріуса Лапчак Г.І. Виноградівського РНО за №54 від 28.12.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явилася, однак до суду подала письмову заяву про визнання заявленного до неї позову та про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви підлягають до часткового задоволення, у зв`язку із наступним.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 .

Спадкоємцями за заповітом є діти померлого в рівних долях: позивач та відповідач ОСОБА_2 .

Заповіт складений померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 і посвідчений секретарем виконкому Великоком`ятівської сільської ради на користь позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 в рівних долях.

Об`єктом спадщини є право на земельну частку (пай) КСГП ім. Ватутіна, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я ОСОБА_3 Виноградівською райдержадміністрацією 10.04.1997 року, серія ЗК №0064499, на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації №138 від 27.03.1997 року.

Згідно Рішення Виноградівського районного суду від 15.05.2020 року по справі №299/3511/19 за позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно за померлим ОСОБА_3 , а саме по 1/2 частині на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач прийняв спадщину, оскільки проживав в будинку ОСОБА_3 на момент його смерті, та реально користується земельною ділянкою, яка зазначена в проекті паювання земель КСГП ім. Ватутіна, що виділяється під сертифікат на право на земельну частку (пай), який є об`єктом спадщини.

Спадкування - це перехід майнових і окремих особистих немайнових прав та обов`язків спадкодавця до його спадкоємців. Сукупність цих прав та обов`язків є спадщиною.

Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обозязки. шо належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Набути право власності на спадкові речові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті матері оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) віднайдено не було. За вказаних обставин приватний нотаріус Лапчак Г.І. у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовила.

У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове право позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно положень ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до cyj. в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), значено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , прийняла спадщину за померлим батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується Рішенням Виноградівського районного суду від 15.05.2000 року по справі №299/3511/19, тобто прийняла спадщину і в частині належного йому земельного паю, згідно до Сертифікату на право земельну частку КСГП ім. Ватутіна, що за змістом ст.81 ЦПК України є приюдиційною обставиною по даній справі.

Так, преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19, постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова КЦС ВС від 17.12.2019 по справі №641/1793/17).

Також суд звертає увагу та ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 не може прийняти спадщину в частині і не можна відмовитися від прийняття спадщини в частині. Якщо особа-спадкоємець приймає, то приймає все спадкове майно. Якщо відмовляється - то відмовляється від всього спадкового майна. Якщо особа хоче відмовитися від спадщини, то вона має зробити це тільки письмово, звернувшись із заявою про відмову, підпис на якій нотаріально посвідчується. Відповідач ОСОБА_2 може, в межах того самого строку, відкликати відмову від прийняття спадщини. Так само, може і відкликати заяву про прийняття спадщини. Тобто, в межах 6-ти місяців, з дня смерті спадкодавця, можна приймати такі рішення.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, а саме визнання за позивачем права власності на 1/2 (одну другу) частини спадкового майна, що є предметом спору.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги- задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) право на 1/2 (одну другу) частини земельної частки (пай) КСГП ім.Ватутіна, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Виноградівською райдержадміністрацією 10.04.1997 року, серія ЗК №0064499, на підставі рішення Виноградівської РДА за №138 від 27.03.1997 року.

В решті позовних вимог -відмовити за відсутністю підстав для його задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийА. А. Надопта