Справа № 237/3737/21
Провадження № 2/237/346/22
04.03.22 року м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Ліпчанського С.М.,
за участю секретаря Бахтіярової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі звернулись до Мар`їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме жилим приміщенням, будинком, розташованим за адресою: будинок АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 03.11.2009р. за згоди співвласників у вказаному будинку було зареєстровано ОСОБА_3 .Однак, ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає понад один рік саме з 2010 року. Даний факт підтверджується актом про фактичне місце проживання від 30.08.2021 р. № 1263 складеного Мар`їнською військово-цивільною адміністрацією Покровського району. Відповідач не проживає в даному будинку, комунальні платежі не сплачує в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має.Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу сторони не чинили.Теперішнє місце знаходження відповідача невідомо,тому позивач змушеназвернутись за судовим захистом.
Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановлений законодавством строк та порядок.
Тому, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками жилого приміщення, будинку, розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_1 ., на підставі договору дарування будинку засвідченого 06.10.2005р. приватним нотаріусом Мар'їнського нотаріального округу Ністратовою Р.І. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8584892 від 10.10.2005 р. на праві приватної спільної власності в рівних долях належить.
ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає понад один ріксаме з 2010 року. Даний факт підтверджується актом про фактичне місце проживання від 30.08.2021 р. № 1263 складеного Мар`їнською військово-цивільною адміністрацією Покровського району.Факт непроживання-підтверджують сусіди ОСОБА_4 , мешканка будинку № 14 - а , та ОСОБА_5 , мешканець будинку АДРЕСА_1 .
Перевіряючи підставність та обґрунтованість позовних вимог, суд звертає увагу, що питання про втрату членом сім`ї власника житла права користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, урегульовано ч. 2 ст. 405 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що будь-яких угод, зокрема договору найму, між сторонами не укладався та спір нежитлове приміщення відноситься до приватного житлового фонду. Так, згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
З наведеного положення закону можна виділити такі умови за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім`ї власника житла та проживати разом з ним.
Вирішуючи питання чи має відповідач ОСОБА_3 статус «члена сім`ї» власників спірного житлового приміщення суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач, в контексті ч. 2 ст. 64 ЖК України не є членом сім`ї позивача власника спірного домоволодіння, договір про користування спірним жилим приміщенням між сторонами не укладався, однак позивач надала згоду на проживання відповідача в належній їй квартирі.
Виходячи із змісту ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житла мають право на користування житловим приміщенням на умовах що визначається за угодою з його власником. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Права власника визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що на ствердження вибуття наймача або членів його сім`ї на постійне проживання в інше жиле приміщення суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення5 трудового договору на невизначений строк тощо).
Судом встановлено, що відповідач за адресою: будинок АДРЕСА_1 , що підтверджено актом складеного депутатом від 30.08.2021 року.
Враховуючи вказане, судом встановлено факт відсутності ОСОБА_3 в спірному житловому приміщенні на праві мешкання строком понад один рік з огляду на наведені вище докази.
Виходячи з положень абз. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки суд за не вправі вчиняти дії, які визначені зазначеним законом та відносяться до компетенції органів реєстрації.
У судовому засіданні встановлено факт проживання відповідача в іншому жилому приміщенні, без наявності створення будь-яких перешкод для його мешкання в спірному житловому приміщенні за адресою: будинок АДРЕСА_1 , відтак позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщення є грунтовною та підлягає задоволенню.
На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 209 ч. 2, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням а саме жилим приміщенням, будинком, розташованим за адресою: будинок АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.
Суддя С. М. Ліпчанський
Дата документу 04.03.22 року