КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/2280/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Музичко С.Г., Кулікова С.В.,

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргупредставника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Донецька залізниця» - Луценко Марини Павлівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Донецька залізниця» та просив стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь нараховану, але не виплачену йому грошову допомогу у зв`язку з виходом на пенсію, яка складає 50 025 грн 84 к.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 06 червня 2017 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, відповідно до ст. 38 КзпП України, проте остаточний розрахунок при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію за віком, Акціонерне товариство "Українська залізниця" добровільно сплатити відмовилась.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком- задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 50 025 грн 84 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в сумі 908, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, 13 жовтня 2021 року представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Донецька залізниця» - Луценко Марина Павлівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що позивач вже звертався до Краснолиманського міського суду Донецької області( справа №236/1456/19) з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня по 17 липня 2017 року.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 травня 2019 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з АТ «Укрзалізниця» заробітну плату з березня по липень 2017 року в сумі 78 697 грн 83к.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2019 року рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 травня 2019 у справі №236/1456/19 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 78 697 грн 83к. - відмовлено.

Посилається на те, що як вбачається з табелю за червень 2017 року наданого до позовної заяви позивачем, невиплачена грошова допомога у зв`язку з виходом на пенсію за віком у сумі 50 025 грн 84 к. входила до суми заборгованості із не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року. Тобто, станом на 13 жовтня 2021 року заборгованість перед позивачем відсутня.

Посилається на те, що у зв`язку з відсутністю первинних документів у структурному підрозділі «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» нарахування заробітної плати та грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком здійснити неможливо.

Крім того, посилається на те, що надана позивачем довідка про заборгованість грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком виготовлена на непідконтрольній території у м. Луганськ, не містить дати, номеру та інших визначених законодавством реквізитів документу.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що протоколом комісії по встановленню трудового стажу та розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком від 06 червня 2017 року ОСОБА_1 , встановлено непереривний стаж роботи, який дає право на виплату надбавки за вислугу років і складає 33 роки, 08 місяців, 9 днів. Також, протоколом комісії встановлено, що середньомісячна заробітна плата за 2 повних календарних місяці, що передують виходу на пенсію за віком, складає 8337 грн 64 к. Розмір вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію у долях до заробітку складає 50 025 грн 84 к., 6-ти середньомісячних заробітків, згідно п. 3.26 Колективного договору.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що ОСОБА_1 , згідно з наказом №470 від 01 серпня 1983 року принятий до Ворошиловградської дистанції цивільних споруд Донецької залізниці.

На підставі Наказу Управління Донецької залізниці № 516/Н від 30 жовтня 2000 року, Луганська дистанція цивільних споруд перейменована у Луганську дистанцію цивільних споруд і водопостачання.

На підставі наказу Управління Донецької залізниці № 43/Н від 09 лютого 2005 року, Луганська дистанція цивільних споруд та водопостачання Донецької залізниці перейменована у Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління Донецької залізниці.

01 червня 2005 року позивач був переведений на посаду начальника відділу водопостачання і санітарно-технічних пристроїв про що сформований відповідний запис №15 у трудовій книжці (а.с.9).

07 червня 2006 року Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління Донецької залізниці перереєстроване в Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління Державного підприємства «Донецька залізниця», згідно наказу № 346/Н від 07 червня 2006 року.

На підставі Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» № 4442-IV від 23 лютого2012 року, Постанови Кабінету Міністрів від 25 червня 2014 року № 200 «Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію « Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

На підставі наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 15 квітня 2016 року № 383 «Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» Луганської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Постановою Кабінету міністрів України від 31 жовтня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» перейменоване в Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Наказом № 93-ОС від 06 червня 2017 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, ст. 38 КЗпП України (а.с.14).

Протоколом комісії по встановленню трудового стажу та розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком від 06 червня 2017 року ОСОБА_1 встановлено непереривний стаж роботи, який дає право на виплату надбавки за вислугу років і складає 33 роки, 08 місяців, 9 днів. Також, протоколом комісії встановлено, що середньомісячна заробітна плата за 2 повних календарних місяці, що передують виходу на пенсію за віком, складає 8 337 грн 64 к. Розмір вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію у долях до заробітку складає 50 025 грн 84 к., 6-ти середньомісячних заробітків, згідно п. 3.26 Колективного договору (а.с.15).

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Згідно положень статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77, частина друга статті 78 ЦПК України).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеці України», введеного в дію Указом Президента від 15 березня 2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати працівникам підприємства було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», а також відсутність передачі з непідконтрольної території первинних документів, які є підставою бухгалтерського обліку господарських операцій.

Сам по собі факт звільнення позивача з АТ «Українська залізниця» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №761/12893/16-ц, від 11 квітня 2019 року у справі № 408/2445/17-ц.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця».

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII не скасовує обов`язків роботодавця, визначених статтями 47, 116 КЗпП України, та не передбачає особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених статтею 116 КЗпП України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №243/2071/18 (провадження №61-48088сво18) вказано, що: «зважаючи на вимоги позивача - виплата заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за затримку видачі трудової книжки та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, а також встановлені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Відповідно до статті 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись,ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».

У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі №266/4637/18 (провадження №61-7583св19) вказано, що «встановивши, що у трудових правовідносинах між позивачем та відповідачем з 20 березня 2017 року виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати, у зв`язку з чим правильно відмовив у задоволенні позову».

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі №6-2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі №6-364цс16, від 11 травня 2016 року у справі №6-383цс15, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у місті Донецьк.

У п.7 розділу VI вказаного висновку зазначено, що втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться адресою: Донецька і Донецької області та Луганська область, місто Луганськ, вул. Кірова, буд. 44, у тому числі до: трудових книжок працівників, оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно з ст.ст.47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме: кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок. Це свідчить про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця», Регіональної філії «Донецька Залізниця», Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у невиконанні своїх обов`язків.

Отже, встановлено, що у трудових правовідносинах, які склалися між позивачем та відповідачем АТ «Українська залізниця» з 20 березня 2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, у період існування яких відповідач об`єктивно, з незалежних від нього причин було позбавлено можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників.

Аналогічні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі №233/4474/19, від 23 березня 2020 року у справі №369/28/19, 02 квітня 2020 року у справі №610/2068/19, від 29 квітня 2020 року у справі №323/3736/18.

Апеляційним судом встановлено, що надана позивачем довідка про заборгованість грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком виготовлена на непідконтрольній українській владі території у м. Луганськ, яка не містить дати, номеру та інших визначених законодавством реквізитів документу.

Крім того, 12 квітня 2017 року адміністративна будівля Луганської дирекції залізничних перевезень за адресою м. Луганськ, вул. Кірова , 44 була захоплена невідомими особами так званої «ЛНР».

Таким чином, колегія суддів вважає, що невиконання відповідачем обов`язків передбачених ст.ст.47, 83, 115 та 116 КЗпП України відбулось не з вини ПАТ «Українська залізниця», а було викликано обставинами непереборної сили, які встановлені висновком Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року №126/2/21-10.2, оскільки він є належним доказом, який засвідчує відсутність вини відповідача у порушенні строків виплати всіх належних сум при звільненні.

Крім того, з 16.03.2017 року, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів.

Табель є підставою для нарахування працівникам заробітної плати, допомоги по тимчасовій непрацездатності, сум за період щорічних відпусток, інших виплат. Складений і підписаний відповідальною за ведення табеля особою та погоджений керівником організації табель подається до бухгалтерії. Табель обліку робочого часу - це поіменний список усіх працівників відділу, служби чи іншого структурного підрозділу або установи в цілому з відмітками про використання робочого часу протягом облікового періоду. Отже, табель є: - документом, який дозволяє врахувати фактично відпрацьований співробітником час; - первинним документом щодо обліку розрахунків з персоналом; - базою для статистичних розрахунків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» нарахування заробітної плати, у тому числі і грошової допомоги у зв 'язку з виходом на пенсію за віком, здійснити неможливо.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що позивач вже звертався до Краснолиманського міського суду Донецької області (справа № 236/1456/19) з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 травня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» по заробітній платі з березня по липень 2017 року в сумі 78 697 грн 83 коп.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2019 року рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 травня 2019 року у справі № 236/1456/19 скасовано, та ухвалено нове рішення, в якому в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 78 697 грн 83 коп. - відмовлено.

Як вбачається з табеля за червень 2017 року наданого до позовної заяви позивачем, невиплачена грошова допомога у зв`язку з виходом на пенсію за віком в сумі 50 025 грн 84 коп. входила до суми заборгованості із не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року (а.с. 22).

Таким чином, колегія суддів вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду ухвалено судом першої інстанції за неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не в повному обсязі відповідають обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» - Луценко Марини Павлівни - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (РНОКПП 40075815, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 362 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2022 року, підписано членами колегії суддів та відправлено до Єдиного державного реєстру судових рішень 02 травня 2022 року.

Головуючий

Судді