Справа №303/8566/21
2/303/2143/21
Ряд. стат. звіту 76
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

за участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Позов мотивований тим, що 17.09.2018 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_3 на посаду касира оператора у відділення під торговою маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

28.02.2020 року ФОП ОСОБА_3 видав незаконний наказ №3 від 28.02.2020 року про звільнення позивача ОСОБА_1 з 29.02.2020 року за власним бажанням.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не подавала заяву про своє звільнення за власним бажанням, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.12.2020 року вищезазначений наказ було скасовано та зобов`язано ФОП ОСОБА_3 поновити позивача на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Дане рішення суду тривалий час не виконувалося, однак 28.07.2021 року ФОП ОСОБА_3 видав наказ №8 та поновив ОСОБА_1 на роботі.

Таким чином, невиконання відповідачем протягом тривалого часу вищезазначеного рішення суду має наслідком застосуванням приписів ст.236 КЗпП України про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Період затримки складає з 11.12.2020 року по 27.08.2021 року, що становить 154 робочих днів, а тому середній заробіток складає 28 522,34 гривень, які представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позов задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про часта місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. У передбачений законом строк відзив на позовну заяву до суду не подав.

Вивчивши заяву, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексі України (ст.4).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.12.2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено, скасовано наказ ФОП ОСОБА_3 №3 від 28.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади касира-контролера та зобов`язано ФОП ОСОБА_3 поновити ОСОБА_1 на посаду з 29.02.2020 року (а.с. 10-14).

22.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Хриптою О.О. на підставі виконавчого листа №303/1630/20 від 15.01.2021 року було відкрито виконавче провадження №64261633 (а.с. 15).

Наказом ФОП ОСОБА_3 №8 від 28.07.2021 року поновлено ОСОБА_1 на посаді касир-контролера. Крім цього, із зазначеного наказу вбачається, що до виконання обов`язків ОСОБА_1 приступити із наступного дня (а.с. 16).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Як встановлено в судовому засіданні поновлення ОСОБА_1 відбулося тільки 28.07.2021 року і жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про поважність невиконання судового рішення від 10.12.2020 року в частині негайного поновлення позивача відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №4-рп/12 визначено, що В аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Згідно ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.12.2020 року було встановлено розмір середньоденної заробітної плати, яка становить 185,21 гривень.

Період, невиконання судового рішення складає з 11.12.2020 року по 27.07.2021 року, що у свою чергу становить 154 робочих днів, середній заробіток за час невиконання рішення суду становить 28 522,34 гривень (185,21 грн. х 154 робочих днів), які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Зазначена сума розрахована без урахування сум обов`язкових податків та зборів, які роботодавець повинен самостійно розрахувати та утримати від зазначеної суми при виконанні рішення суду.

Керуючись ст.ст.233, 236 КЗпП України, ст.ст. 76, 258, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити - повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 11.12.20020 року по 27.07.2021 року у розмірі 28 522 (двадцять вісім тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 34 копійки.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень на наступні реквізити: отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача- Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , місце знаходження АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду виготовлено 27.04.2022 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір