Провадження № 2/344/770/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

секретаря Стефанюк Х.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму збитків заподіяних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у розмірі 6270 грн. та вартість судових витрат по справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 09.05.2020 року приблизно о 21 год. 30 хв. по вул. Тисменицька в м.Івано-Франківську, під час конфлікту, ОСОБА_2 розбив вікно автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 112 СDІ, 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль на підставі договору-купівлі продажу транспортного засобу №7019/18/001910 від 27.11.2018 року на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований за позивачем.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2020 року у справі №344/6325/20 ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Таким чином, відповідач пошкодив транспортний засіб, тим самим спричинивши матеріальну шкоду позивачу у розмірі 6270,00 грн., що підтверджується актом здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) № 118 від 11.05.2020 року, підписаний між виконавцем - ПП ОСОБА_3 та замовником - ОСОБА_4 , про виконання у повному обсязі наступних робіт: скло ліве переднє - 1650, 00 грн.; монтаж бокового скла - 800, 00 грн.; мотор склопідйомника - 1960,00 грн.; демонтаж-монтаж склопідйомника - 1110,00 грн.

За таких обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_2 ) відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП у розмірі 6270,00 грн.; та покласти судові витрати на відповідача.

Представником позивача подано до суду заяву, в якій просив розглянути справу без їхньої участі, не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України розміщено оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Відзиву на позов до суду не надходило.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 09.05.2020 року приблизно о 21 год. 30 хв. по вул.Тисменицька в м.Івано-Франківську, під час конфлікту, ОСОБА_2 розбив вікно автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 112 СDІ, 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до копії постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2020 року у справі №344/6325/20 ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП (а.с. 4-5).

На підставі договору-купівлі продажу транспортного засобу №7019/18/001910 від 27.11.2018 року, автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 112 СDІ, 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 (а.с.6) та згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно копії акту здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) № 118 від 11.05.2020 року, підписаний між виконавцем - ПП ОСОБА_3 та замовником - ОСОБА_4 про ПП ОСОБА_3 у повному обсязі виконані наступні роботи: скло ліве переднє - 1650, 00 грн.; монтаж бокового скла - 800, 00 грн.; мотор склопідйомника - 1960,00 грн.; демонгаж-монтаж склопідйомника - 1110,00 грн. (а.с.8).

За таких обставин, судом встановлено, що відповідач пошкодив транспортний засіб Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 спричинивши йому матеріальну шкоду на загальну суму 6270,00 грн.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, саме ОСОБА_2 розбив вікно транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим спричинив збитки у розмірі 6270 (шість тисяч двісті сімдесят) грн.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи вищезазначене, заявлені до відповідача вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6270,00 грн., завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить покласти судові витрати на відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Також позивач вказує, що ним понесені витрати в розмірі 6000 грн. на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат позивач надав квитанцію до прибуткового касового ордеру №09/09/21 від 09 вересня 2021 р. (а.с.13) та Акт виконаних робіт від 09 вересня 2021 р. (а.с.14), тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу, то суд зазначає:

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію про надання правничих послуг на суму 6000 грн.

Враховуючи визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, суд вважає за доцільне стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., оскільки саме така сума правничої допомоги на думку суду відповідає встановленим законом критеріям.

Відповідно до ч. 4-5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247 ч.2, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: невідомий, зареєстрованого по АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ) - 6270,00 гривень відшкодування матеріальної шкоди .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: невідомий, зареєстрованого по АДРЕСА_3 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі - 908,00 грн. та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Домбровська Г.В.

Повний текст рішення складено і підписано 03.05.2022 року.