Провадження № 2/755/1113/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" травня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета страхування» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета страхування» суму 52 936,80 грн, у тому числі: страхової виплати - 37 812,00 грн; 4% річних інвестиційного доходу за весь строк дії договору добровільного страхування життя - 15 124,80 грн; відшкодувати судові витрати з оплати професійної правничої допомоги у розмірі 4 700 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.01.2008 року між нею та ПрАТ «Страхова компанія «Планета Страхування» укладено договір добровільного страхування життя № 1520/0108-3, відповідно до умов яких вона була зобов`язана сплачувати страхові платежі, а ПрАТ «Страхова компанія «Планета Страхування» зобов`язалося надати фінансову послугу у вигляді страхування життя та здійснення страхової виплати у випадках передбачених договорами. 07.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку за договором добровільного страхування життя № 1520/0108-3 від 31.01.2008. До теперішнього часу не прийнято рішення про виплату страхової суми та не виплачено страхову суму. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача страхову суму та 4% річних інвестиційного доходу за весь строк дії договору добровільного страхування життя.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2020 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви з додатками відповідачем не отримано, а конверт з відправленням повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Позивач копію ухвали суду отримав в електронному вигляді шляхом доставки на електронну пошту, вказану його представником у позові.

Відповідач не використав право на подання відзиву. Від позивача заяв, клопотань не надійшло.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Одним із видів добровільного страхування є страхування життя.

Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку.

Судом встановлено, що 31.01.2008 між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета Страхування» та позивачем укладеного договір добровільного страхування життя № 1520/0108-3 на строк 10 років, відповідно до п. 6.1 якого страховим випадком за основним страхуванням життя є: дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту; природня смерть застрахованої особи під час страхового захисту; смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку під час дії страхового захисту.

31.12.2012 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета Страхування» та позивачем укладено додаткову угоду до договору добровільного страхування життя № 1520/0108-3 від 31.01.2008, відповідно до якої змінено умови даного договору.

07.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку за договором добровільного страхування життя № 1520/0108-3 від 31.01.2008.

Підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення страхових сум позивачами зазначено про настання подія - дожиття застрахованої особи дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту.

Термін дії вказаного договору закінчився 31.01.2018.

Між сторонами виникли договірні правовідносини, тому предметом доказування порушення чи невиконання умов договору.

Представник відповідача не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статтей 980, 981 ЦК предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування), договір страхування укладається в письмовій формі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За вимогами ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.

Згідно п.3.1.2 Правил добровільного страхування життя з додатковими ризиками, зареєстрованими у Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 08 липня 2004 року Дожиття Застрахованої особи до закінчення дії Договору страхування та досягнення Застрахованою особою віку, визначеного Договором страхування. Під дожиттям або досягненням віку розуміється факт дожиття Застрахованої особи до 24-00 годин дня, наступного за днем, визначеним в Договорі страхування.

Події, зазначені в пунктах 3.1.1 - 3.1.2 цих Правил, в подальшому вважатимуться Основними страховими ризиками.

Судом встановлено, що 31.01.2008 між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета Страхування» та позивачем укладеного договір добровільного страхування життя № 1520/0108-33 та 31.12.2012 - додаткову угоду до цього договору.

На виконання Договору добровільного страхування життя позивачем сплачувалися страхові платежі, що підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 6.1.1 договору визначено, що страховим випадком за основних страхуванням життя є дожиття застрахованої особи дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту

Згідно п. 12.2 договору строком його дії є 10 років.

Пунктом 5.1 договору визначено, що страхова сума та страхові платежі визначені у гривні (у грвневому еквіваленті банківського золота в грамах).

За даним Договором страхування, страхові суми та страхові платежі визначені у гривнях (п.5.2).

Згідно п. 10.1 договору виплати страхових сум страховик проводить на підставі письмової заяви, яка надається протягом 3 днів з дня настання страхового випадку.

У зв`язку з настанням страхового випадку - дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту, позивач звернувся із заявою про виплату страхової суми.

Пункт 7.1 цього договору страхова сума за страховими випадками, що вказані в п. 6.1. встановлюється окремо для кожної Застрахованої особи на підставі нетто-тарифу, визначеного згідно з Програмою «Страхування на випадок дожиття та смерті» («Правила страхування», додаток № 3) залежно від статі та віку Застрахованої особи.

Гарантована страхова сума складає - 37 812,00 грн.

Нетто-тариф (вказаний в долях від страхової суми) складає - 0,057238.

Однак відповідачем до теперішнього часу не виплачено страхову суму, у зв`язку з чим дані вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення суми інвестиційного доходу, що використовується при розрахунку та складає 4% річних.

Згідно п. 7.1 договору гарантований розмір інвестиційного доходу, що використовується при розрахунку, складає 4 % річних.

Інвестиційний дохід - дохід, отриманий за договорами страхування життя від розміщення коштів математичних резервів. Інвестиційний дохід складається з гарантованого доходу, ставка якого застосовується при розрахунку страхового тарифу, та додаткового інвестиційного доходу, який визначається за підсумками інвестування коштів резервів за рік.

Згідно з ч. 7 ст. 9 Закону України «Про страхування» зазначена у договорі страхування життя величина інвестиційного доходу не повинна перевищувати чотирьох відсотків річних.

Договором страхування життя обов`язково передбачається збільшення розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат на суми (бонуси), які визначаються страховиком один раз на рік за результатами отриманого інвестиційного доходу від розміщення коштів резервів із страхування життя за вирахуванням витрат страховика на ведення справи у розмірі до 15 відсотків отриманого інвестиційного доходу та обов`язкового відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає розміру інвестиційного доходу, який застосовується для розрахунку страхового тарифу за цим договором страхування та у разі індексації розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат за офіційним індексом інфляції, відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає такій індексації.

Договором страхування життя також може бути передбачено збільшення розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат на суми (бонуси), які визначаються страховиком один раз на рік за іншими фінансовими результатами його діяльності (участь у прибутках страховика).

Прийняті страховиком додаткові страхові зобов`язання повідомляються страхувальнику письмово і не можуть бути у подальшому зменшені в односторонньому порядку.

Згідно з ч.3 ст.10 Закону України «Про страхування» страхові тарифи при добровільній формі страхування обчислюються страховиком актуарно (математично) на підставі відповідної статистики настання страхових випадків, а за договорами страхування життя - також з урахуванням величини інвестиційного доходу, яка повинна зазначатися у договорі страхування. Конкретний розмір страхового тарифу зазначається в договорі страхування за згодою сторін.

Актуарними розрахунками можуть займатися особи, які мають відповідну кваліфікацію згідно з вимогами, встановленими Уповноваженим органом, яка підтверджується відповідним свідоцтвом.

Отже, правовий аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що інвестиційний дохід у розмірі 4% річних враховується при обчисленні страхового тарифу за договором страхування.

Тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення суми 4% інвестиційного доходу страхувальника за весь строк дії договору добровільного страхування життя в розмірі 15 124,80 грн.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета страхування» про захист прав споживачів.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (дивись постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати на правничу допомогу у розмірі 4 700 грн, що підтверджуються Договором про надання правничої (правової) допомоги №50 від 02.07.2020, Додатковою угодою № 1, Актом виконаних послуг та меморіальним ордером.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 26 Закону «України «Про страхування», ст.ст. 1-9 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 6, 11, 14, 626, 638 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета страхування» (, м. Київ вул. Є.Сверстюка, 11) про захист прав споживачів - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета Страхування» на користь ОСОБА_1 страхову суму в розмірі 37 812,00 грн за договором добровільного страхування життя № 1520/0108-3 від 31.01.2008 та 4% інвестиційного доходу страхувальника за весь строк дії договору добровільного страхування життя в розмірі 15 124,80 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 4 700 грн, а всього стягнути 57 636 (п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: