ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4056/14-ц Номер провадження 22-ц/814/652/22Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни, представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк», на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 вересня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного тексту ухвали 17 вересня 2021 року) у справі за заявою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року АТ «Укрсиббанк» звернулось до суду із вказаною заявою, просило замість втраченого оригіналу виконавчого листа № 524/4056/14-ц від 16.09.2014 року, що видав Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області, видати дублікат виконавчого листа; визнати поважними причини та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 524/4056/14-ц від 16.09.2014 року, що видав Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» суми боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.11.2006 року в розмірі 18 746,82 доларів США 58 центів, витрати по сплаті судового збору 2109,41грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначається, що оригінал виконавчого документа разом із постановою про повернення виконавчого листа ні на поштову адресу, ні на адресу для листування стягувача не надходили, отже виконавчий лист є втраченим під час пересилання засобами поштового зв`язку. Банк дізнався про відсутність на виконанні виконавчого листа лише після отримання відповіді виконавчої служби за № 96844 від 16.06.2020 року.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 вересня 2021 року відмовлено АТ «Укрсиббанк» у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання і про видачу дубліката виконавчого листа.

В апеляційній скарзі адвокат Гладиш Я.М., представник АТ «Укрсиббанк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нове судове рішення про задоволення заяви банку в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд не дав належної оцінки тому, що Банк не отримав ні копії постанови про закінчення виконавчого провадження, ні оригінала виконавчого листа, що є безперечним підтвердженням втрати виконавчого листа.

У відзиві ОСОБА_1 , стверджуючи про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного сулу Полтавської області від 18 серпня 2014 року та ухвалою ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.03.2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за № 0 від 24 листопада 2006 року станом на 18 квітня 2014 року на загальну суму 18 746,82 доларів США та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 2 109,41 грн (т.1 а.с.132-133, 183-186, 254-255).

На підставі вказаного рішення 18.09.2014 року Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області видано виконавчий лист та його вручено ПАТ «Укрсиббанк» (т.1 а.с.196).

26 листопада 2014 року на підставі заяви Банка (стягувача) державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

15 вересня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого листа з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення).

03 грудня 2015 року Банк (стягувач) повторно пред`явив виконавчий лист до виконання і 07 грудня 2015 року на підставі поданої заяви державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Листом Автозаводського ВДВС у м.Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Суми) № 96844 від 16.06.2020 року АТ «Укрсиббанк» повідомлено, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 524/4056/14-ц, виданого 16.09.2014 року Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення боргу за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» 18746,82 дол. США та судового збору в розмірі 2109,41 грн.

17.08.2016 року виконавче провадження завершене на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника рухомого та нерухомого майна, на яке може бути звернене стягнення, і здійсненні державним виконавцем заходи, щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.

Станом на 15.06.2020 року згідно з бази даних АСВП повторно, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 524/4056/14-ц, не надходило.

Надати більш детальну інформацію не має можливості, оскільки вищевказане виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання (3 роки) (т.2 а.с.6, 33)

21 листопада 2020 року АТ «Укрсиббанк» вперше звернулось до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (т.2 а.с.2-5).

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 26 листопада 2020 року заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання повернуто заявнику без розгляду у зв`язку з невідповідністю заяви вимогам ч.2 ст.183 ЦПК України (т.2 а.с.23).

05 січня 2021 року АТ «Укрсиббанк» вдруге звернулось до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (т.2 а.с.29-32).

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 11 січня 2021 року заяву АТ «Укрсиббанк» повернуто заявнику без розгляду у зв`язку з невідповідністю заяви вимогам ч.2 ст.183 ЦПК України (т.2 а.с.47).

01 березня 2021 року АТ «Укрсиббанк» втретє звернулось до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (т.2 а.с.29-32).

Відмовляючи АТ «Укрсиббанк» у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, виданого 16 вересня 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що згідно приписів ЗУ «Про виконавче провадження» банк мав право повторно пред`явити виконавчий лист від 16.09.2014 року за № 524/4056/14-ц до виконання протягом трьох років, тобто до 17.08.2019 року, здійснюючи відлік з 17.08.2016 року дати завершення ВП.

Однак, стягувач у визначений законом строк не скористався своїм правом та не пред`явив повторно виконавчий лист до виконання. Дані про повторні (чергові) звернення стягувача із заявами про відкриття ВП на виконання рішення суду, відкриття виконавчого провадження відсутні, як відсутні і відомості про втрату чи пересилку виконавчого документу.

Суд встановив, що матеріали справи не містять доказів неповернення виконавчого листа стягувачу, його втрати або інших поважних причин щодо пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа з 17 серпня 2016 року по день звернення банку з даною заявою і станом на день розгляду заяви, як і не містить доказів звернення банка до ВДВС у червні 2020 року

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно із ч.6 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Вказане положення також закріплено в ч.2 ст.433 ЦПК України.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Разом із тим, у деяких рішеннях ЄСПЛ наголошується, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин; при цьому, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А.» проти Іспанії», п. 109 ).

Апеляційний суд вважає, що принцип дотримання процесуальних строків, визначений у рішеннях ЄСПЛ, стосується і стадії виконання судових рішень, які є завершальною стадією процесу.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на зміст частини першої статті 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 606-XIV (у редакції, чинній на дату винесення постанови про повернення виконавчого провадження стягувачу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на дату звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII; близький за змістом припис був відображений у частині другій статті 24 Закону № 606-XIV).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Положення статті 23 Закону № 606-XIV, а у Законі № 1404-VIII - положення статті 12 регулюють питання переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, приписи підпункту 17.4 пункту 1 Розділу XIІІ «Перехідні положення» ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України. Зазначені приписи перехідних положень ЦПК України не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №2-2177/11.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа є закінчення строку, встановленого для пред`явлення його до виконання і незаявлення вимоги про поновлення цього строку.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV втратив чинності 05 жовтня 2016 року, крім ст.4 цього Закону («Інформаційне забезпечення виконавчого провадження») згідно пункту другого Прикінцевих і перехідних положень Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Заявляючи про поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, Банк посилається на втрату цього виконавчого листа при пересиланні поштою, про яку йому стало відомо лише у червні 2020 року.

Разом з тим, Банк не пояснив та не обґрунтував, що перешкоджало йому з грудня 2015 року (після пред`явлення виконавчого листа до виконання) по червень 2020 року з урахуванням принципу добросовісності і обов`язку сумлінно користуватися своїми правами (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, ч.7 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV; ч.8 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) поцікавитися станом виконання судового рішення.

На переконання апеляційного суду отримання стягувачем інформації про повернення виконавчого листа і знищення виконавчого провадження через чотири роки після відкриття виконавчого провадження за відсутності будь-яких даних про вжиття стягувачем заходів, які б свідчили про його зацікавленість у виконанні рішення суду на його користь, не є поважною причиною для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання.

З наведених міркувань доводи апеляційної скарги не можна вважати обґрунтованими.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 06 лютого 2020 року (справа № 2608/15495/12) зробив висновок про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни, представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк», залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 04 травня 2022 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов