ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/8746/21 Номер провадження 22-ц/814/1543/22Головуючий у 1-й інстанції Довготько Т.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 подала цивільний позов до ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , який не був розглянутий та ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року роз`яснено їй, що вона має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

В 2007 році вона вступила в члени КС «Слобода кредит». 10.10.2007 року вона уклала договір №СК-101007122 про залучення внесків на депозитний рахунок згідно умов якого вона передала КС «Слобода кредит» 30 000, 00 грн. на 12 місяців з відсотковою ставкою 26% річних, 16.10.2007 року було довнесено 1 000, 00 грн, та 31.10.2007року довнесено 6350, 00 грн. 02.10.2007 року вона уклала договір №СК-16110713 про залучення внесків на депозитний рахунок згідно умов якого вона передала КС «Слобода кредит» 42 000, 00грн. на 12 місяців з відсотковою ставкою 26% річних, 04.12.2007 року було довнесено 5 000, 00 грн. 27.12.2007 року вона уклала договір №СК-2712078 про залучення внесків на депозитний рахунок згідно умов якого вона передала КС «Слобода кредит» 31 000, 00 грн., 03.01.2008 року було довнесено 9980, 00 грн., 10.01.2008 року довнесено 2600,00 грн., 28.01.2008 року довнесено 2420,00 грн., 11.02.2008 року довнесено 2600,00 грн. 10.10.2008 року вона уклала договір №СК-1010089 про залучення внесків на депозитний рахунок згідно умов якого вона передала КС «Слобода кредит» 38 000, 00 грн., на 12 місяців з відсотковою ставкою 27% річних. У жовтні 2008 році Кредитна спілка припинила своє існування, не повернувши їй внески у розмірі 172 850 грн. та невиплачених відсотків у розмірі 16496, 00 грн. Позивач стведжує, що грошові кошти, що були внесені нею до спілки вкрав ОСОБА_2 , скупив земельні ділянки та інші об`єкти рухомого й нерухомого майна.

Крім того, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 5 680,00грн. та індекс інфляції у розмірі 32 188 грн. Також, апелянт стверджує, що діями ОСОБА_2 їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 100 000 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив наступне.

З ухвали Московського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року, наданої позивачем на підтвердження завданої їй шкоди ОСОБА_2 не вбачається, що ОСОБА_1 була визнана потерпілою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст.209 КК України, та що між неправомірними діями ОСОБА_2 та шкодою, завданою позивачу є безпосередній причинний зв`язок. Таким чином, на думку суду першої інстанції позивачем не доведено факт завдання їй матеріальної та моральної шкоди відповідачем ОСОБА_2 . Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що з наданих позивачем копій договорів по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок вбачається, що сторонами договору є позивач та КС «Слобода-кредит», а не відповідач ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування зазначених вимог скаржник зазначає про не відповідність рішення суду першої інстанції встановленим обставинам справи, та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, повинен був врахувати положення ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. На момент розгляду справи сторони та інші учасники будучи повідомленими в передбаченому законом порядку про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, в 2007 році вона вступила в члени КС «Слобода кредит». 10.10.2007 року вона уклала договір №СК-101007122 про залучення внесків на депозитний рахунок згідно умов якого вона передала КС «Слобода кредит» 30 000, 00 грн. на 12 місяців з відсотковою ставкою 26% річних, 16.10.2007 року було довнесено 1 000, 00 грн, та 31.10.2007 року довнесено 6350, 00 грн. 16.11.2007 року вона уклала договір №СК-16110713 про залучення внесків на депозитний рахунок згідно умов якого вона передала КС «Слобода кредит» 42 000, 00грн. на 12 місяців з відсотковою ставкою 26% річних, 04.12.2007 року було довнесено 5 000, 00 грн. 27.12.2007 року вона уклала договір №СК-2712078 про залучення внесків на депозитний рахунок згідно умов якого вона передала КС «Слобода кредит» 31 000, 00 грн., 03.01.2008 року було довнесено 9980, 00 грн., 10.01.2008 року довнесено 2600,00грн., 28.01.2008 року довнесено 2420,00грн., 11.02.2008 року довнесено 4500,00 грн. 10.10.2008 року вона уклала договір №СК-1010089 про залучення внесків на депозитний рахунок згідно умов якого вона передала КС «Слобода кредит» 38 000, 00 грн., на 12 місяців з відсотковою ставкою 27% річних. У жовтні 2008 році КС «Слобода-кредит» припинила своє існування, не повернувши їй внески у розмірі 172 850 грн. та невиплачених відсотків у розмірі 16496, 00 грн. Крім того, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 5 680,00грн. та індекс інфляції у розмірі 32 188 грн. Також, на думку апелянта, діями ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 100 000 грн.

Зазначені вище обставини підтверджуються наступними доказами копіями договорів по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №СК-10100712 від 10.10.2007 року; №СК-16110713 від 16.11.2007 року; №СК-2712078 від 27.12.2007 року; №СК-1010089 від 10.10.2008 року; квитанціями до прибуткового касового ордеру №№76, 09, 12, 355, 63, 70, 879, 31, 172, 30, 59 (а.с.5-6).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із аналізу даної норми випливає, що відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду.

Крім того, відповідно до п.10 ч.1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія доходить висновку, що судом першої інстанції вірно було встановлено, що з судових рішень стосовно кримінального провадження щодо ОСОБА_2 , зокрема ухвали Московського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року, наданої позивачем на підтвердження завданої їй шкоди ОСОБА_2 не вбачається, що ОСОБА_1 була визнана потерпілою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст. 209 КК України, та що між неправомірними діями ОСОБА_2 та шкодою, завданою позивачу є безпосередній причинний зв`язок.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Згідно із ч.5 ст.10 Закону України «Про кредитні спілки», членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення (ч.6 ст.10 вищезазначеного Закону).

ОСОБА_1 надала копії договорів по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №СК-10100712 від 10.10.2007 року; №СК-16110713 від 16.11.2007 року; №СК-2712078 від 27.12.2007 року; №СК-1010089 від 10.10.2008 року, що є підтвердженням виникнення кредитних правовідносин між нею та КС «Слобода-кредит». Відтоді, відколи вищезазначені договори були укладені, права і обов`язки виникли між вкладником та спілкою. Так, невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за вищезазначеними договорами покладається виключно на сторони. Відповідно до п.п.4.1., 4.2. договорів по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, «за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору Сторони несуть відповідальність згідно чинному законодавству України. Спілка несе повну матеріальну відповідальність за виконання вимог даного Договору на протязі всього терміну його дії».

Отже, у разі порушення зобов`язань за вищевказаними договорами, належним відповідачем має бути саме кредитна спілка «Слобода-кредит». Посилання на те, що її посадові особи мають нести солідарну відповідальність не підтверджено належними доказами.

Колегія вважає за необхідне наголосити, що згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведене, суд при вирішенні справи не має можливості вийти за межі доказів, наданих сторонами для підтвердження їх позиції. Так, із наданих суду доказів не вбачається, що ОСОБА_2 має нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями КС «Слобода-кредит» перед її вкладниками.

Адже, із судових рішень, ухвалених у рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_2 , вбачається, що потерпілою особою у вчинених ним злочинах є юридична особа КС «Слобода-кредит».

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, в даному випадку пред`являти позов про відшкодування завданої майнової шкоди мала б КС «Слобода-кредит», яка в свою чергу має зобов`язання перед ОСОБА_1 стосовно виконання зобов`язань за вищевказаними договорами.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 15.07.2007 у справі «Бендерський проти України» зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини справи, дійшов вірного висновку щодо застосування відповідних норм до фактичних обставин справи. З огляду на це, суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28 липня 2022 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ О.Ю. Кузнєцова _______________ С.А. Гальонкін