Справа № 727/873/22
Провадження № 2/727/618/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Філатової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Куніцина Ірина Євгеніївна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою до Чернівецької міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Куніцина Ірина Євгеніївна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Посилався на те, що 17.06.2019 року ОСОБА_2 , 1955 року народження, було складено заповіт, відповідно до якого спадкоємцем усього його майна є ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після смерті ОСОБА_2 він звернувся до нотаріуса з заявою щодо оформлення спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Куніциної І.Є. від 27.10.2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо окремої частини спадкового майна, у зв`язку із тим, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на право на нежитлове приміщення №ХІІ, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував на те, що відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 21.08.2013 року ОСОБА_2 придбав у ТОВ «Гіпербуд» об`єкт нерухомості, а саме: комірку по АДРЕСА_2 за ціною 9150 грн. 00 коп.

Технічний паспорт на вказане нежитлове приміщення виготовлено 24.03.2015 року, видано та зареєстровано Чернівецьким комунальним міським бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.01.2022 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення №ХІІ, загальною площею 5,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, зазначив, що відповідно до довідки ТОВ «Лекс Статус» вартість нежитлового приміщення, загальною площею 5,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 становить 25965 грн. 00 коп.

Просив позов задовольнити, визнати за ним ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 5,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем відзиву на позов подано не було.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала.

Представник відповідача Чернівецької міської ради Ісєва Т.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог, якщо це не порушуватиме права інших осіб та просить ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Третя особа: приватний нотаріус Куніцина І.Є у судове засідання не з`явилася, про причини відсутності суд не повідомила.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.12).

17.06.2019 року ОСОБА_2 було складено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В.

Згідно заповіту, ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.01.2022 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення №ХІІ, загальною площею 5,8 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

21.08.2013 року між ТОВ «Гіпербуд» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості комірку по АДРЕСА_2 , вартістю 9150 грн. 00 коп. Відповідно до довідки ТОВ «Гіпербуд» від 18.09.2013 року ОСОБА_2 була внесена оплата в сумі 9510 грн. 00 коп. (19-20, 23).

Відповідно до акту прийому-передачі від 15.01.2015 року ТОВ «Гіпербуд» передав ОСОБА_2 закріплене за ним приміщення у власність, а саме комірку по АДРЕСА_2 (а.с.21).

Згідно витягу із рішення Чернівецької міської ради №233/8 від 28.04.2015 року присвоєно поштову адресу та погоджено склад нерухомого майна новостворених об`єктів на території міста Чернівці після проведення інвентаризації та після прийняття їх в експлуатацію квартирам та нежитловим приміщенням в житловому будинку на АДРЕСА_2 , згідно з додатком 4, у зв`язку із прийняттям будинку в експлуатацію.

Відповідно до додатку 4 присвоєна поштова адреса нежитловому приміщенню в житловому будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 5,80 кв.м., власником якого є ОСОБА_2 (а.с.13-14).

На вказане нежитлове приміщення 24.03.2015 року Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт (а.с.15-18).

Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Куніциної І.Є., від 27.10.2021 року №174 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нежитлове приміщення №ХІІ, за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що ним не було подано правовстановлюючого документа про належність вказаного майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК).

За змістом ч.1 ст.1241 Кодексу малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За змістом пункту 4.9 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців необхідно витребувати документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року в справі № 523/3522/16-ц (провадження № 61-21211св18) зроблено висновок, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Проте, постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Куніциної І.Є., від 27.10.2021 року №174 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нежитлове приміщення №ХІІ, за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, ним не було подано правовстановлюючого документа про належність вказаного майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відсутність у ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на вказане майно, не позбавляє його спадкоємців права на спадщину.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , який подав заяву про прийняття спадщини. Внаслідок відсутності правовстановлюючого документу про право власності на спадкове майно, він не має можливості реалізувати своє право на спадщину, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.15,16,1216 - 1218, ст. 1261, ст. 1268 - 1270 ЦК України, ст.ст.12, 263, 264-265, 280-282, 284, 287, 288, 289 ЦПК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на нежитлове приміщення загальною площею 5,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Одовічен Я.В.