Справа № 202/1554/22
Провадження № 2/202/68/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Кухтін Г.О.

за участю секретаря: Калантаєнка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ

До суду звернулась ОСОБА_1 , з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, згідно якої просить встановити факт народження дитини чоловічої статі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м.Сімферополі, Автономної Республіки Крим, а також вставити дані про його батьків: батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м.Душанбе, Республіка Таджикистан, громадянин України, мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м.Душанбе, Республіка Таджикистан, громадянка України.

Заява мотивована тим, що АР Крим є тимчасово окупованою територією України, а видані заявнику документи про народження дитини є недійсними і не створюють правових наслідків на території України, у результаті чого заявник не може отримати свідоцтво народження дитини в органах РАЦС Міністерства юстиції України, тому заявниця змушена була звернутися до суду про встановлення відповідного факту.

В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не відомо.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно з п.1 ст.3 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

За загальними правилами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини.

Статтею 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно з п.14 розділу III Правил державної реєстрації актів громадського стану в Україні якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини за заявою будь-кого з них.

Відповідно до ст.7 Закону України Про громадянство України: особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Відповідно до ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину чоловічої статі.

У зв`язку із чим 20 листопада 2015 року відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано, повторно, свідоцтво про народження НОМЕР_1 . У відповідності до даних вказаних у свідоцтві ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 у м.Сімферополь, Республіка Крим, мати: ОСОБА_1 , громадянство Російська Федерація, батько: ОСОБА_3 , громадянство Російська Федерація.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , станом на 20 листопада 2015 року, є громадянами Російської Федерації.

В той же час, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , станом на 23 серпня 2019 року, зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , є громадянами України.

Також, на підтвердження громадянства України батьків дитини надано копії їхніх паспортів України, виданих ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно ст.4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Отже, суд вважає що заявником подані недостовірні відомості щодо свого громадянства та громадянства ОСОБА_3 , та з цього приводу не надано будь-якого пояснення в заяві, у зв`язку з чим не вбачає можливим задовольнити заяву на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Задоволення ж заяви, у викладеній редакції, неможливе, оскільки за загальними приписами цивільного та сімейного законодавства України захист порушеного права та його відновлення можливе лише за умови доведеності цього права.

Враховуючи, що відомості про дитину, її батьків, зазначені в заяві, не співпадають з відомостями, зазначеними в свідоцтві про народження дитини, суд позбавлений можливості встановити заявлений факт.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 6 червня 2018 року по справі № 758/2671/17 провадження № 61-25701св18.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 223, 247, 258, 263-265, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.О. Кухтін