Справа № 308/3185/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Зареви Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання спільних дітей.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 07 вересня 2002 року між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 550, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач також зазначив, що протягом тривалого часу між ним та відповідачкою постійно відбувались непорозуміння та сварки, в результаті чого вони припинили спільне проживання. Фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачкою, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинені, більше як п`ять років вони спільно не проживають. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливе.

На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітніх дітей просить залишити проживати разом з відповідачкою.

У судове засідання позивач не з`явився, однак, подав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності за наявними в справі матеріалами.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала що позов визнає в повному обсязі та дає свою згоду на розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у ній докази, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 550 від 07.09.2002. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - ОСОБА_6 , дружині - ОСОБА_6 .

За час пербування у шлюбі в сторін народилось двоє дітей: донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , а також донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 . Діти проживають з матір`ю, відповідачкою ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, бажання змінити відносини між подружжям та неодноразові спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали, позивач проживає окремо, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують.

Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачкою, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси

інших осіб, суд прийшов до переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб розірвати.

Враховуючи, що неповнолітні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 проживають з відповідачкою, а спору про їх подальше місце проживання нема, що підтверджується також заявами позивача та відповідача, а також договором між батьками щодо здійснення батьківських прав, обов`язків та визначення місця проживання дитини, їх місце проживання слід визначити з матір`ю ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 992,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, ст.ст. 4, 13, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , 1981 року народження, та ОСОБА_2 , 1983 року народження, який зареєстрований 07 вересня 2002 року зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 550, розірвати.

3. Неповнолітніх дітей, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити проживати з матір`ю ОСОБА_2 .

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 3 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Н.І. Зарева