Справа № 677/304/22
Провадження № 2-о/677/35/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Гладій Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Владюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Плужинецька сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай), розміром 2,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, що перебувала у землях КСП «Дружба» с. Плужне, яке належить спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ХМ №0279429, виданого Ізяславською райдержадміністрацією 18 грудня 1996 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона являється спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , яка є її двоюрідною бабою, та спадщину прийняла, оскільки постійно проживала однією сім`єю із спадкодавцем не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначила, що вона проживала в сім`ї ОСОБА_2 з 1977 року, члени якої відносились до неї, як до своєї доньки, виховували, піклувались про неї, допомагали їй, коли вона навчалась в технікумі. Закінчивши навчання, заявник вийшла заміж та переїхала проживати в м. Красилів, але постійно приїжджала до баби ОСОБА_2 в с. Хотень -2 провідати та допомогти їй по господарству, а ОСОБА_2 приїзджала до неї.

В зв`язку з погіршенням здоров`я та втратою ОСОБА_2 зору, ОСОБА_1 запропонувала їй переїхати та проживати до неї, тому в 1998 році ОСОБА_2 переїхала проживати до неї в АДРЕСА_1 , а з 2009 року вони переїхали в будинок по АДРЕСА_2 , де проживали однією сім`єю до дня смерті ОСОБА_2 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, та спільний бюджет. Після смерті ОСОБА_2 заявник здійснила її поховання, замовила поминальні обіди.

Нотаріально оформити спадкове майно після смерті ОСОБА_2 вона не може, оскільки вони із спадкоємцем не були зареєстровані за однією адресою. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Ізяславської державної нотаріальної контори від 26 серпня 2016 року ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини або відмови від її прийняття до 6 місяців в нотаріальну контору не звертався, оскільки спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини, йому необхідно звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини по місцю знаходження спадкового майна.

У зв`язку з наведеними, просила встановити факт постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 1998 року по 2009 рік в квартирі АДРЕСА_3 , з 2009 року по день її смерті в будинку по АДРЕСА_2 .

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги, викладені в заяві підтримала, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Плужинецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення вимог заяви не заперечив.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши пояснення заявника, показання свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» від 30.05.2008 року №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить відповідний актовий запис про смерть № 28 та видане 01 липня 2012 року виконавчим комітетом Плужинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Поховання ОСОБА_2 здійснила ОСОБА_1 за власний рахунок.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 Цивільного кодексу України (п. З постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Відповідно до довідки Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №1091 від 26 серпня 2021 року ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Разом з нею в 1977-1979 роках були зареєстровані за вказаною адресою чоловік ОСОБА_4 та заявниця ОСОБА_5 .

Спадщина після смерті ОСОБА_2 складається з права на земельну частку (пай), розміром 2,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, що перебувала у землях КСП «Дружба» с. Плужне, яке належить спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ХМ №0279429, виданого Ізяславською райдержадміністрацією 18 грудня 1996 року.

За статтею 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Згідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За правилом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Заявник ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити свої спадкові права, та не може отримати свідоцтва про право на спадщину за законом майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

У п. 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Факту проживання заявниці однією сім`єю з ОСОБА_2 у місті Красилів підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №2200-0501-7/22510 від 07 квітня 2022 року, відповідно до якого пенсійна справа ОСОБА_2 з 01 вересня 1999 року взята на облік управління праці та соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації, виплата пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 вересня 1999 року по 30 червня 2012 року проводилась у м. Красилів: з 01 вересня 1999 року за адресою АДРЕСА_5 , з 01 серпня 2005 року за адресою АДРЕСА_2 .

Також свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1998 року і по день смерті останньої проживали разом в будинках, належній ОСОБА_1 , вели спільне господарство. ОСОБА_2 була людиною похилого віку, одинокою, мала поганий зір, потребувала стороннього догляду, а тому ОСОБА_1 здійснювала за нею догляд, забезпечувала харчами, одягом, ліками. Коли ОСОБА_2 померла ОСОБА_1 здійснила її поховання.

Суд вважає, що факт проживання заявника однією сім`єю з ОСОБА_2 , з якою вона мала спільний бюджет, поділяла місце проживання та побут, має місце, оскільки жодним іншим доказом не спростований, крім того, допитаний свідок ОСОБА_3 підтверджує цей факт.

З огляду на те, що факт проживання заявника зі спадкодавцем більше як п`ять років, а саме з 1998 року до часу відкриття спадщини, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення цього факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження цього факту не існує.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 258, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Плужинецька сільська рада Хмельницької області, про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю більше як п`ять років ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1998 року по 2009 рік в квартирі АДРЕСА_3 , та з 2009 року на час відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку по АДРЕСА_2 .

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Заінтересована особа Плужинецька сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, місце знаходження: 30320, Хмельницька область, с. Плужне, вул. Бортника, 7, .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення, а якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 травня 2022 року.

Суддя Л.М. Гладій