Дата документу 29.07.2022
Справа № 501/6/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ЛІС», (треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) про припинення трудових відносин та стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ЛІС» надалі ТОВ «УКР ЛІС» (треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) в якому просить припинити трудові відносини із відповідачем та стягнути заробітну плату.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебуває на посаді директора ТОВ «УКР ЛІС» за сумісництвом з 16.07.2019 року та працює за контрактом.

Зазначає, що відповідач господарської діяльності не здійснює, заробітну плату не виплачує, додаткову угоду до контракту від 14.05.2021 року якою відповідач мав намір продовжити трудові відносини із нею не підписано, у зв`язку із чим перестала бути зацікавленою у трудових відносинах та виявила бажання звільнитись з посади директора.

Зауважила, що термін дії трудового контракту закінчився у липні 2021 року, проте відповідач зволікав із її звільненням.

Після чого, 03.11.2021 року вона склала заяву про звільнення її з посади директора за власним бажанням з 17.11.2021 року, яку засобами електронного зв`язку направила на адресу засновників ТОВ «УКР ЛІС» ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

При цьому, на поштову адресу вказаних засновників, позивачем було направлено листа з повідомленням про проведення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «УКР ЛІС» із зазначенням порядку денного, на вирішення яких винесено питання про її звільнення та проведення державної реєстрації змін керівника юридичної особи.

В подальшому, 21.12.2021 року загальні збори учасників ТОВ «УКР ЛІС» не відбулись у зв`язку із неявкою на них учасників товариства, про що позивачем складено протокол, а листи повернуті позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Наполягала, що бездіяльністю відповідача порушуються її трудові права визначені у статті 43 Конституції України.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 на підставі ст.43 Конституції України, ст.36, ч.3 ст.38, ст.232 КЗпП України, ч.4 ст.65 ГК України, ст.ст.97, 99 ЦК України, ст.ст.28, 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» №2275-VIII від 06.02.2018 року просила визнати припиненими трудові відносини із ТОВ «УКР ЛІС» у зв`язку із звільненням за власним бажанням з 17.11.2021 року, стягнути з відповідача нараховану але невиплачену заробітну плату у розмірі 8203,00 грн., зобов`язати ТОВ «УКР ЛІС» нарахувати позивачу заробітну плату за травень 2021 року, та з липня по листопад 2021 року у розмірі 30297,00 грн. та стягнути її з відповідача у вказаному розмірі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 31.01.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.33).

Позивач ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності (а.с.44).

Відповідач ТОВ «УКР ЛІС» про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання представника не направив, правом на подання відзиву не скористався, судова повістка, яка надсилалась відповідачу повернулась до суду, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", а відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с.39, 41).

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явились, представника не направили, правом на подання пояснень не скористались, судові повістки, яка надсилались третім особам повернулись до суду, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", а відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с.37, 38, 42, 43).

За змістом положень ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

За таких обставин, суд вважає можливим, проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд, встановив наступні фактичні обставини справи та зробив такі висновки.

З позовної заяви, копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «УКР ЛІС» встановлено, що основними видами діяльності відповідача є лісопильне та стругальне виробництво, фанери, дерев`яних плит і панелей, інші види виробництва.

Позичач ОСОБА_1 значиться керівником ТОВ «УКР ЛІС» згідно статуту, дані про обмеження щодо підписання нею договорів, документів та представництва вказаної юридичної особи відсутні (а.с.2-8).

Фотокопією заяви від 03.11.2021 року, встановлено, що позивач просить звільнити її з посади директора ТОВ «УКР ЛІС» за сумісництвом на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням з 17.11.2021 року, яку 03.11.2021 року направила на електронну пошту відповідача (а.с.10-12).

Згідно опису вкладення у цінний лист, накладної АТ «Укрпошта» від 18.11.2021 року, даних електронної пошти позивача від 18.11.2021 року, ОСОБА_1 , направила ТОВ «УКР ЛІС» повідомлення про проведення позачергових зборів учасників ТОВ «УКР ЛІС» та заяву про її звільнення (а.с.13-23).

За даними протоколу від 21.12.2021 року, складеного директором ТОВ «УКР ЛІС» Бондаренко М.В., позачергові збори учасників не відбулись у зв`язку із відсутністю учасників (а.с.24).

Згідно відомостей з банківської виписки АТ «Південний» від 22.12.2021 року, формою 5-ОК вбачається, що ОСОБА_1 отримала заробітну плату у розмірі 8203,36 у липні 2021 року.

Відповідно до ст.97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Із змісту частин 1, 3 ст.99 ЦК України, слідує, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Додатковою підставою розірвання трудових відносин з ініціативи роботодавця є також і припинення повноважень посадових осіб (п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України).

Із матеріалів позову видно що позивач, зокрема, посилається на вищевказані приписи ЦК України, зазначаючи, що її повноваження як директора, припинились у липні 2021 року, і особливістю її звільнення, зокрема, як директора товариства є те, що вона звільняється не лише на підставі вимог КЗпП України, а й з урахуванням вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» №2275-VIII від 06.02.2018 року (а.с.1-5).

При цьому відповідно до наявної у матеріалах справи копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_1 значиться керівником ТОВ «УКР ЛІС» згідно статуту, дані про обмеження щодо підписання документів та представництва вказаної юридичної особи відсутні (а.с.2-8).

Аналізуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Приписами ст.19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Приписами п.3 ч.1 ст.20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно із положеннями ч.1, 3 ст.167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суб`єктного складу такого спору, суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

На вказані правовідносини звертає увагу й Верховний Суд, зокрема, у Постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.07.2022 року по справі № 761/16609/20.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року №1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Велика Палата Верховного Суду у висновках від 30.01.2019 року по справі № 145145/1885/15-ц, у висновках від 15.09.2020 року по справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), у висновках від 23.02.2021 року по справі №753/17776/19 (провадження №14-163цс20), розглядаючи зазначену категорію справ звертала увагу на необхідність розгляду вказаної категорії справ в порядку господарського судочинства. Вказані висновки суд враховує згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

З матеріалів справи, в межах заявлених позивачем вимог та доказів поданих на їх обґрунтування, вбачається, що спір стосується питання звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «УКР ЛІС», яке фактично за предметом регулювання і правовими наслідками відрізняється від припинення трудового договору, визначеного трудовим законодавством.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновків, що спір належить розглядати за правилами господарського судочинства, тому на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України ухвалою закриває провадження у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.255, 256, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ЛІС», (треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) про припинення трудових відносин та стягнення заробітної плати закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Повідомити позивачу ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду в порядку цивільного судочинства з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя