ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2277/22 Справа № 210/2715/21 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" та ОСОБА_1

на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2021 року до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_2 зазначає, що він з 2002 року по 2003 рік працював в шкідливих умовах праці на КДГМК «Криворіжсталь» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство АрселорМіттал Кривий Ріг на посаді електрогазозварювальника з повним робочим днем в шкідливих умовах. Вищезазначені факти підтверджуються трудовою книжкою на ім`я Позивача та актом розслідування професійного захворювання від 08.07.2014р. Вперше пройшов огляд МСЕК 17.12.2014р., де йогму було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 15% професійної працездатності. 02.02.2017р. Позивач у зв`язку із заподіяннями шкоди і погіршенням здоров`я повторно пройшла огляд МСЕК, де йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30% професійної працездатності безстроково та встановлено третю групу інвалідності безстроково визначено необхідність в періодичній реабілітації, медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування. Виникнення професійних захворювань та втрата працездатності призводять до постійного перенесення позивачем больових відчуттів, до необхідності проходження лікування, що має наслідком нераціональну втрату часу та життєвої енергії, ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя позивача, втрата працездатності призвела до відсутності у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, обмежило можливість позивача приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям. Вказані негативні зміни призводять до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які Позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати "професійної працездатності. Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків професійних захворювань викликає у позивача негативні емоції, породжує почуття соціальної незахищеності, розпачу та тривоги. Просив стягнути з ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг 198000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог -- відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року по справі №210/2715/21 просить рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року по справі №210/2715/21 просить рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року змінити, збільшити суму грошового відшкодування моральної шкоди, яку стягнуто з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь позивача до 198000 гривень, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відзиви на апеляційні скарги ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" та ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року до апеляційного суду не надходили.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.09.2002р. по 25.03.2003р. працював в шкідливих умовах праці на КДГМК «Криворіжсталь» на посаді електрогазозварювальника, що підтверджуються трудовою книжкою на ім`я Позивача серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Відповідно до пункту 17 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання складеного 08 липня 2014 року за формою П-4 причиною отриманого Позивачем професійного захворювання стала тривала праця на посаді електрогазозварювальника в різних підприємствах, у тому числі й у Відповідача, при перевищені гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих речовин та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: марганець 0, 28-1,5 мг/мЗ при ГДК - ч02 мг/м3; пил з вмістом кремнію диоксиду (до10%)- 1,9 - 12,3 мг/м3 при ГДК 1,0 мг/м3; азоту диоксид 8,7 мг/м3 при 2, мг/м3.

Відповідно до пункту 14 акту у зв`язку з шкідливими і тяжкими умовами праці, Позивачем отримано хронічне професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першого ст. (токсикопиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст.) (а.с.18).

У зв`язку із заподіянням шкоди Позивач 17.12.2014р. вперше пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 15% професійної працездатності, визначено необхідність медикаментозного лікуванні, санітарно-курортного лікування, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК з визначенням відсотка втрати працездатності в наслідок трудового каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я пов`язаного з роботою від 17.12.2014р. серії 12ААА №000953 (а.с.21).

19.01.2016р. Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30% професійної працездатності та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в періодичній реабілітації, медикаментозне лікування, санатарно-курортне лікування, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК з визначення відсотка втрати працездатності в наслідок трудового каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я пов`язаного з роботою від 19.01.2016р. серії 12ААА №014961 (а.с.21).

02.02.2017р. Позивач у зв`язку з заподіяннями шкоди і погіршенням здоров`я повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30% професійної працездатності безстроково та встановлено третю групу інвалідності безстроково визначено необхідність в періодичній реабілітації, медикаментозному лікуванні, санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК з визначення відсотка втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я пов`язаного з роботою від 02.02.2017р. серії 12ААА №044530 (а.с.21).

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України.

Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно частин 3, 4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини.

Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки відповідно до акту форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 08.07.2014 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання позивача, яке пов`язане із тяжкою роботою на підприємстві відповідача, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що слід збільшити розмір грошового відшкодування моральної шкоди до 198000 гривень врахувавши обсяг моральних і фізичних страждань позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач не зазначає часи роботи на інших підприємствах. З матеріалів справи вбачається, що на підприємстві, правонаступником якого є відповідач, а саме КДГМК "Криворіжсталь" позивач працював в період часу з 11.09.2002р. по 25.03.2003р., тобто лише шість місяців, в той час як впродовж 23 років позивач працював на інших підприємствах зі шкідливими умовами. З незрозумілих причин, виходячи зі змісту позовних вимог, вбачається вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди стосується лише ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг та залишається незрозумілою позиція позивача, стосовно не пред`явлення вимог до попередніх роботодавців, на якому у позивача фактично міг початися розвиток професійного захворювання, який було встановлено у відповідності до наданих позивачем довідкам МСЕК. Окрім того, до позовної заяви не доданий розрахунок розміру заподіяної позивачу моральної шкоди. Тому залишається незрозумілим із яких особистих міркувань виходив позивач зазначаючи у позовній заяві у якості розміру заподіяної йому моральної шкоди, саме суму 198000 гривень.

Доводи апеляційної скарги ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, що відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, так як позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджують моральні страждання позивача та, крім того, дбати про особисту безпеку та здоров`я має безпосередньо працівник , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці саме на роботодавця, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці.

Відповідно до пункту 14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.07.2014р. у зв`язку із шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини відповідача, позивачем отримано хронічне професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першого ст. (токсикопиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст.) (а.с.18), а ,тому, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржників зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційних скарг.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова