Постанова

Іменем України

03 травня 2022 року

м. Київ

справа № 554/9856/18

провадження № 61-10277св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут»,

третя особа - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2019 року у складі судді Чуванової А. М. та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2020 року у складі колегії суддів: Бондаревської С. М., Абрамова П. С., Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» (далі - ТОВ «Полтавагаз збут») про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивував тим, що він, як власник будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1 , є побутовим споживачем послуг по газопостачанню, які надаються ТОВ «Полтавагаз збут».

Постачальною організацією йому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Із січня 2016 року з постачальником ТОВ «Полтавагаз збут» почали виникати непорозуміння у частині розрахунку за спожитий газ.

Так, у січні 2016 року постачальник повідомив його про заборгованість у розмірі 4 200,00 грн, проте надалі з`ясувалося, що на показники лічильника - 18861, по його особовому рахунку існує переплата в розмірі 5 561,61 грн.

Таким чином, включно до березня 2016 року оплата за спожитий газ проводилась шляхом зарахування переплати, а з квітня по жовтень 2016 року за показниками лічильника.

Середньомісячна кількість спожитого газу за зазначений період часу складала - 10 куб. м. Проте, ТОВ «Полтавагаз збут» надіслало йому повідомлення, що станом на 20 вересня 2016 року на показники лічильника - 28143 існує заборгованість у розмірі 26 343,76 грн, що не відповідає дійсності.

Станом на 01 жовтня 2016 року показники лічильника становили 22813 куб. м.

20 жовтня 2016 року постачальник повторно направив на його адресу вимогу про сплату боргу в розмірі 5 900,00 грн на показники лічильника 22935 куб. м.

Не погоджуючись із зазначеними вимогами, він неодноразово звертався до відповідача про проведення звірки взаєморозрахунків, складання відповідного акту, однак його вимоги ігнорувались, його в усній формі повідомляли про наявність боргу, необхідність його сплати та погрожували відключенням від газопостачання.

У 2017 році у зв`язку із тяжкою хворобою, а в подальшому і смертю матері дружини позивача, у нього виникла заборгованість за спожитий газ.

Не отримавши відповідних розрахунків, 20 липня 2018 року, він сплатив 7 000,00 грн, як борг та продовжує сплачувати поточні платежі за надані послуги.

На письмові заяви, надіслані ним в листопаді 2018 року, він отримав листи-відповіді від ТОВ «Полтавагаз», в яких йшлося про наявність заборгованості, але ніяким чином не було відображено відомості про стан наданих послуг та платежів за період з 01 січня 2016 року до 01 листопада 2018 року.

Крім того, він отримав повідомлення, що в разі несплати боргу, 09 листопада 2018 року його будинок буде відключено від газопостачання.

За наведених обставин, вважає дії відповідача незаконними, що порушують норми права, які регулюють дані відносини.

Вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача у нього погіршився стан здоров`я, в зв`язку з чим він був госпіталізований в стаціонарне відділення Полтавської районної центральної лікарні.

Відповідач проводить щодо нього агресивну підприємницьку практику, яка містить елементи неналежного впливу, докучання та погроз, ігнорування законних вимог щодо проведення взаєморозрахунків.

Внаслідок порушення прав споживача, він зазнав душевних страждань, втратив душевну рівновагу, вимушений докладати додаткових зусиль по організації свого життя, дозвілля та відпочинку, що є підставою для відшкодування на його користь моральної шкоди.

З урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог, просив суд:

визнати дії ТОВ «Полтавагаз збут» щодо нарахування заборгованості в сумі 41 696,52 грн незаконними;

зобов`язати ТОВ «Полтавагаз збут» провести перерахунок обсягу фактично використаного газу з 01 січня 2016 року до 01 листопада 2018 року по особистому рахунку № НОМЕР_1 ;

визнати дії ТОВ «Полтавагаз збут» щодо нарахування заборгованості в сумі 57 961,82 грн протиправними;

зобов`язати ТОВ «Полтавагаз збут» провести перерахунок обсягу фактично використаного газу за період з 01 січня 2015 року по 01 грудня 2018 року по особистому рахунку № НОМЕР_1 ;

стягнути з ТОВ «Полтавагаз збут» на його користь у відшкодування моральної шкоди - 65 000,00 грн.

У січні 2019 року ТОВ «Полтавагаз збут» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі - АТ «ОГС «Полтавагаз»), про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Зустрічний позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу та перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Полтавагаз збут».

На зазначеного абонента відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 для здійснення оплати.

Абонент не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме не оплачує у повному обсязі надані послуги з газопостачання, що порушує права ТОВ «Полтавагаз збут».

На показник лічильника природного газу 35182 куб. м сума боргу становить 46 896,26 грн.

У зв`язку з несвоєчасним проведенням оплати за спожитий природний газ ТОВ «Полтавагаз збут» нарахувало відповідачу інфляційні втрати на загальну суму 7 475,32 грн та 3% річних в розмірі 2 133,38 грн.

На підставі викладеного, з урахуванням зменшених позовних вимог, ТОВ «Полтавагаз збут» просило суд:

стягнути на його користь з ОСОБА_1 основний борг за спожитий газ у розмірі - 46 896,26 грн, інфляційні втрати в розмірі 7 475,32 грн, 3% річних у розмірі 2 133,38 грн та судові витрати.

ОСОБА_1 просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову у зв`язку із закінченням позовної давності (т. 1 а. с. 156).

Октябрський районний суд м. Полтави ухвалою від 25 січня 2019 року зустрічний позов ТОВ «Полтавагаз збут» об`єднав в одне провадження з позовом ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 77).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Октябрський районний суд м. Полтави рішенням від 28 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив, а зустрічний позов ТОВ «Полтавагаз збут» - задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Полтавагаз збут», основний борг за спожитий газ - 46 896,26 грн, інфляційні втрати- 7 475,32 грн, 3% річних - 2 133,38 грн та судові витрати - 1921 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що визначення об`ємів та обсягів спожитого побутовими споживачами природного газу не входить до повноважень постачальника ТОВ «Полтавагаз збут» та відповідно до приписів Кодексу газорозподільних систем належить до компетенції АТ «ОГС «Полтавагаз».

Таким чином, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Полтавагаз збут» безпідставно.

Оскільки не встановлено фактів неправильного визначення об`єму спожитого ОСОБА_1 газу, неправомірності нарахування ТОВ «Полтавагаз збут» заборгованості за його постачання та використання споживачем, суд вважав, що у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що відповідач належним чином не проводив оплату наданих йому послуг з постачання природного газу згідно з умов укладеного договору та вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума боргу разом із інфляційними втратами та трьома процентами річних від простроченої суми, оскільки правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

На рішення місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Полтавський апеляційний суд постановою від 18 травня 2020 року апеляційну скаргу залишив без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2019 року - без змін.

Суд апеляційної інстанції мотивував постанову тим, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції, справу передати на новий розгляд за встановленою підсудністю.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 25 листопада 2020 року відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції, зупинив виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2019 року до закінчення касаційного провадження, надіслав учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснив їм право подати відзив на касаційну скаргу.

Підставою для відкриття касаційного провадження є: пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, частина перша та третя статті 411 ЦПК України.

У грудні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу ОСОБА_1 мотивував тим, що суди попередніх інстанцій ухвалили рішення у справі за його відсутності, належним чином не повідомили його про дату, місце та час судового засідання; місцевий суд не дослідив зібрані у справі докази, а суд апеляційної інстанції не перевірив дані обставини у справі та не надав їм належної правової оцінки.

Вважає, що суд першої інстанції усупереч пункту 2 частини першої статті 252 ЦПК України відмовив у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що останнім не надано підтверджуючих документів про перебування на стаціонарному лікуванні, проте, до прийняття відповідної ухвали матеріали справи містять висновок лікарсько-консультативної комісії від 24 вересня 2019 року № 3909.

На час звернення з касаційною скаргою відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 223, 252 ЦПК України у подібних правовідносинах (повідомлення стороною про неможливість участі у розгляді справи у зв`язку з госпіталізацією за наявності захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу).

Суди попередніх інстанцій не врахували правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-43цс17 та висновок Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 161/20278/14-ц щодо перебігу строків позовної давності та висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц.

У грудні 2020 року ТОВ «Полтавагаз збут» подало відзив на касаційну скаргу, просить залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

У грудні 2020 року АТ «ОГС «Полтавагаз» подало відзив на касаційну скаргу, просить залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є побутовим споживачем послуг по газопостачанню, які надаються ТОВ «Полтавагаз збут» та відповідно постачальною організацією відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та має пільгові знижки з оплати послуг газопостачання (т. 1 а. с. 8).

Розрахунки за спожитий природний газ позивач здійснює за розрахунковою книжкою по оплаті за природний газ за відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 .

З 01 липня 2015 року згідно з рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 11 червня 2015 року № 1734 для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктом господарювання - ТОВ «Полтавагаз збут».

Оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ) на території Полтавської області, який здійснює облік та розподіл природного газу є АТ «ОГС «Полтавагаз».

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Полтавагаз збут» станом на грудень 2018 року борг ОСОБА_1 складає 46 896,26 грн (т.1 а. с. 207), переплата врахована, розбіжностей у сторін по обсягу газу не існує (т. 2 а. с. 20).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Межі розгляду справи судом

Підставою для відкриття касаційного провадження є:

пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував статті 256, 257, 261 ЦК України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17 та постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 161/20278/14-ц, не врахував висновок про те, що в разі скасування судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача, їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок).

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 223, 252 ЦПК України у подібних правовідносинах).

Крім того, ОСОБА_1 оскаржує судове рішення з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що належний перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1. пункту 3 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), становить фундаментальний принцип, та має на увазі зокрема право на «усне слухання». При цьому право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами першою та другою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За положеннями частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зі змісту частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що ціна позову наявна виключно у позовах, де заявлені вимоги майнового характеру. У позовах немайнового характеру ціна позову не визначається.

Системний аналіз змісту зазначених процесуальних норм дає підстави для висновку про те, що приписи частини першої статті 369 ЦПК України щодо письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін можуть бути застосовані судами апеляційної інстанції лише у випадку розгляду апеляційних скарг на рішення суду, якщо наявні виключно вимоги майнового характеру і розмір ціни позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Якщо ж у справі наявні вимоги немайнового характеру, то розгляд такої справи у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року в справі № 753/17720/18, від 04 листопада 2020 року у справі № 642/1491/17, від 21 липня 2021 року у справі № 761/47244/19, 09 лютого 2022 року у справі № 61-8620св20.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Полтавагаз збут» з вимогами майнового та немайнового характеру.

ТОВ «Полтавагаз збут» звернулось до ОСОБА_1 із зустрічним позовом.

Октябрський районний суд м. Полтави ухвалою від 25 січня 2019 року зустрічний позов ТОВ «Полтавагаз збут» об`єднав в одне провадження з позовом ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 77).

Відповідно до частини четвертої статті 193 ЦПК України у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Отже, розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції мав відбуватися з повідомленням (викликом) учасників справи.

Проте, суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув, оцінки зазначеним обставинам не надав та дійшов помилкового висновку про те, що відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України зазначена справа в апеляційному порядку може бути розглянута без повідомлення учасників справи (т. 2 а. с. 131).

Отже, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що суперечить статтям 7, 128, частині третій статті 368 ЦПК України.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Зазначене позбавило ОСОБА_1 права мати реальну можливість представляти свої інтереси як учасника справи в умовах, які передбачені процесуальним законодавством, зокрема в умовах відкритого та публічного судового розгляду. Вказане, у свою чергу, перешкодило стороні належним чином користуватися передбаченими статтею 43 ЦПК України процесуальними правами.

Таким чином, обґрунтованими є доводи касаційної скарги про те, що справу розглянуто апеляційним судом за відсутності учасника справи - позивача, який не був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню частково із обов`язкових підстав, а саме у зв`язку з неналежним повідомленням позивача про дату, час і місце судового засідання, решта доводів касаційної скарги Верховним Судом по суті не оцінюється та не переглядається.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

Пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України передбачено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує касаційну скаргу підставою неповідомлення його про розгляд справи судом апеляційної інстанції, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Верховним Судом взято до уваги тривалий час розгляду судами вказаної справи, однак з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, касаційний суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв В. В. Сердюк І. М. Фаловська