Справа № 463/181/22 Провадження № 2/450/1196/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

встановив:

27.04.2022 року на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 17.01.2022 року, на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, разом з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 85, 1 кв.м.; автомобіль Chevrolet Trax 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що ним подано позовну заяву про поділ майна подружжя, а саме кватири АДРЕСА_1 , загальною площею 85, 1 кв.м. та автомобіля Chevrolet Trax 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 кожному. Вважає, що відповідач намагається заволодіти спільною квартирою шляхом введення позивача в оману. Квартира придбана сторонами в розтермінування платежів та за умовами реєстрації права власності після сплати всіх коштів на квартиру. Які саме договори укладалися, з ТзОВ ФК «Еко дім» позивачу, невідомо, оскільки всі договори підписували відповідач та такі знаходяться в неї. Позивачу нещодавно стало відомо, що відповідач скористалася заочним рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 08.04.2021 року у цивільній справі № 451/156/21 про розірвання шлюбу, після сплати останнього платежу за квартиру, зареєструвала право власності на таку за собою. Відповідач може відчужити вказану квартиру без згоди позивача. У зв`язку із такою поведінкою відповідача існує ризик відчуження третім особам автомобіля та квартири.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Предметом позову є визнання кватири АДРЕСА_1 , загальною площею 85, 1 кв.м. спільним майном подружжя; визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частки на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 85, 1 кв.м., кожному; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частки на автомобіль Chevrolet Trax 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 кожному.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №922/4587/13.

Отже, підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак проаналізувавши заяву позивача, судом встановлено, що таке не містить достатнього обгрунтування вжиття забезпечення позовних вимог та даних про те, відповідач має намір відчужити вказане майно, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду, а саме по собі пред`явлення позовних вимог до відповідача про поділ майна подружжя, не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Окрім того, суду не надано доказів, щодо належності спірного автомобіля на момент подачі заяви, відповідачу.

Само по собі пред`явлення позовних вимог до відповідача про поділ майна подружжя, не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна.

Тому враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 153, 154, 247, 260, 261, 263 ЦПК України, суд,-

постановив :

в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

СуддяН. Б. Добош