Єдиний унікальний номер 722/33/22
Номер провадження 2/722/106/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 травня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Ткач Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Посилалася на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . За цією адресою також зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча фактично в зазначеному будинку ніколи не проживала.

Будь-яких усних чи письмових домовленостей між ОСОБА_1 та відповідачкою стосовно проживання останньої у будинку не існує. Такі дії порушують права власника вказаного домоволодіння.

На даний час відомо, що ОСОБА_2 проживає за кордоном в Республіці Молдова, проте, точної адреси не відомо. На звернення позивачки до виконавчого Управління ЦНАП Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області із заявою про зняття з реєстрації відповідачки їй було відмовлено.

У зв`язку із тим, що відповідачка зареєстрована за даною адресою, позивачка позбавлена можливості оформити соціальні виплати та субсидію.

Просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 . Судові витрати стягувати з відповідача не бажає.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, однак представником подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача та позивача, позовні вимоги підтримали, не заперечують проти винесення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 належним чином та завчасно повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, а також не подала відзив на позов.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно копій договору дарування житлового будинку від 08.11.2005 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.12.2005 року за №9171024, позивачка ОСОБА_1 є одноосібним власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Крім цього, копією будинкової книги та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), осіб, виданою Сокирянською міською радою 20.09.2021 року за №8739 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Актом обстеження житлово-побутових умов, складеним 16.05.2021 року комісією у складі: депутата Сокирянської міської ради Варчука І., начальника відділу з питань СЗН Черній Т., головного спеціаліста відділу з питань СЗН Рябко А. підтверджується факт того, що ОСОБА_2 з 25.09.2007 року зареєстрована у будинку ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_1 , проте фактично в будинку ніколи не проживала.

20.09.2021 року, на звернення ОСОБА_1 до Управління ЦНАП Сокирянської міської ради щодо зняття відповідачки з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , позивачці було відмовлено.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідачка фактично не проживає в житловому будинку позивачки без поважних причин та відсутня в ньому більше одного року, суд вважає, що є всі передбачені законом підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням в належному позивачці житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому місця проживання, яка є похідною від наявності у відповідачки права на користування житлом.

За таких обставин, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Оскільки позивачка не бажає стягувати з відповідачки на свою користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу.

На підставі ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 268, 273, 280 ч.1, 282, 284, 287 ч.4, 288 ч.2, 289, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В.Унгурян