П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2022 року м. Київ

Справа № 757/46294/21

Провадження: № 22-ц/824/5892/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Вербової І.М., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Соколова О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради, Міністерства охорони здоров`я України, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, не звернув уваги на те, що він, позивач, не був належним чином повідомлений про постановлення ухвали щодо залишення позовної заяви без руху. Матеріали справи свідчать, що поштове повідомлення повернулося до суду із зазначенням «за закінченням терміну зберігання», тобто, ухвала про залишення позовної заяви без руху йому, ОСОБА_1 , вручена не була.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 21лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме, надання до суду копій позовної заяви відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб, що передбачено ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Копію ухвали суду від 06 вересня 2021 року судом першої інстанції було направлено на поштову адресу позивача 07 вересня 2021 року (а.с. 17).

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач за вказаною у позові адресою проживання копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року не отримав, при цьому, буд-яких заяв про зміну перебування суду не надавав. Оскільки ОСОБА_1 станом на 17.12.2021 року визначені ухвалою суду від 06 вересня 2021 року недоліки позовної заяви не усунуто, позовна заява повертається позивачеві на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Також суд першої інстанції зазначив, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху розміщена в ЄДРСР, а тому позивач не був позбавлений права ознайомитись з її змістом.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд першої інстанції встановив, що поштове відправлення (копія ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху), яке було направлене судом на поштову адресу позивача, повернулось до суду зі відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с. 18-19).

Однак, така відмітка не дає обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у справі, зокрема, не визначає чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання.

Подібна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 та від 12 лютого 2019 року у справі №906/142/18.

Також слід враховуватиправову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сформульовану в рішенні від 08 листопада 2018 року, у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Отже, повернення поштового відправлення, яким позивачу направлено копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», не може свідчити про обізнаність позивача щодо її існування та як наслідок, наявності у нього можливості виконати таку ухвалу суду шляхом усунення недоліків позовної заяви, визначених у цій ухвалі у встановлений судом строк.

Слід відмітити, що позивачем у позовній заяві, окрім поштової адреси проживання, також зазначено його електронну адресу, проте, на електронну адресу ОСОБА_1 ухвала суду про залишення позовної заяви без руху не направлялась.

Більше того, обставина щодо оприлюднення змісту ухвали Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року в ЄДРСР, на яку також посилався суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивачеві, не знайшла свого підтвердження при апеляційному перегляді справи. Як зміст ухвали Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року, так і зміст ухвали Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2021 року в ЄДРСР відсутній.

Ураховуючи вищевикладене, беручи до уваги не вжиття судом першої інстанції всіх можливих заходів щодо повідомлення позивача про залишення позовної заяви без руху, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, ухвала Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді І.М. Вербова

В.А. Нежура