Провадження № 2/742/221/22
Єдиний унікальний № 742/4205/21
01 березня 2022 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Короткої А.О.,
при секретарі Богуш Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття його з реєстраційного обліку в даній квартирі, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання без поважних причин понад один рік, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником вказаної вище квартири, що складає 3/10 частки житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, на підставі договору дарування квартири від 01.09.2021 року зареєстрованого в реєстрі за №2695. Разом з нею в ційквартирі проживав та був зареєстрований її отчим ОСОБА_2 , проте більше 1 року тому він зібрав свої речі та виїхав з вищевказаної квартири, але не знявся з реєстрації.
Оскільки на сьогоднішній день у відсутності ОСОБА_2 позивачка не може в позасудовому порядку зняти його з реєстрації, що обмежує її у вільному розпорядженні своєю власністю - нерухомим майном, тому вона і змушена звернутися до суду з даним позовом.
У судове засідання позивачка не з`явилася, проте завчасно подала заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.п.26).
Відповідач в судове засідання також не з`явився також, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно (а.п.29).
У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З копії договору дарування квартири від 01.09.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Інатовим Д.Є. зареєстрованого в реєстрі за №2695 ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складає 3/10 частки житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд (а.п.6-8), що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №272772877 від 01.09.2021 року (а.п.9).
Відповідно до копії довідки №024/2-09-2554 від 28.10.2021 року, виданої комітетом самоорганізації населення №2 Заудаївського мікрорайону Прилуцької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , 1974року народження, дійсно за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично не проживає за вказаною адресою з жовтня 2020 року (а.п.11), що також підтверджується копією домової книги для прописки громадян (а.п.12-16)
Згідно з актом про фактичне не проживання та реєстрацію осіб у житловому приміщенні №024/2-09 №2514, складеного 26.10.2021 року комітетом №2 Заудаївського мікрорайону Прилуцької міської ради Чернігівської області у присутності трьох сусідів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яким було встановлено, що ОСОБА_2 з жовтня 2020 року фактично не проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.п.10).
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 150 Житлового кодексу України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а частиною 1 ст.317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-VII401 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про оголошення особи безвісно відсутньою або померлою.
У судовому засіданні достовірно було встановлено, що відповідач хоч і значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з жовтня 2020 року не проживає за вказаною адресою, чим створює перешкоди позивачці у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм житлом, тому суд беззаперечно вважає відповідача таким, що втратив право користування зазначеною вище квартирою.
На підставі ст.150 ЖК України, ст.316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-VII401, керуючись ст.12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, задовольнити.
ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено та підписано 01.03.2022 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд або на апеляційне оскарження, якщо така заява або апеляційна скарга подані протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Анна КОРОТКА