Справа №173/584/22
Провадження №2-о/173/46/2022
У Х В А Л А

09 травня 2022 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Новіченко Н.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1

заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в

Дніпропетровській області

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з заявою, відповідно до змісту якої просить суд:

- встановити факт належності їй свідоцтва № НОМЕР_1 , виданого 16.06.1977 року Дніпродзержинським професійним торгово-кулінарним училищем на ім`я ОСОБА_2 про закінчення Дніпродзержинського професійного торгово-кулінарного училища та отримання кваліфікації - повар четвертого розряду;

- встановити факт належності їй трудової книжки НОМЕР_2 , виданої 11 липня 1977 р. на ім`я ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , професія - повар ІV розряду.

Розглянувши подану заяву на предмет наявності правових підстав для прийняття її до розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Як на тому наголошено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 274 ЦПК.

Враховуючи тотожність відповідних норм ЦПК України, які регулювали питання щодо форми та змісту заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, станом на час прийняття постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995, та регулюють вказані питання станом на даний час, суд вважає за можливе врахувати вказані вище роз`яснення Верховного Суду України під час вирішення питання про можливість відкриття провадження у цій справі.

Таким чином, виходячи з положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України, а також роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. ст. 294, 318 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 95 ЦПК України унормовано, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

В силу приписів ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як на тому наголосив Верховний Суд у постанові від 08.05.2019 у справі № 160/7887/18, оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена також в ухвалі Верховного Суду у справі № 440/317/19.

Крім того, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Разом з тим, як вбачається з додатків до заяви, в якості «доказів» заявником додано ксерокопії документів, які взагалі не засвідчені в установленому законом порядку та не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу відносно письмових доказів поданих в копіях. При цьому, заявником до заяви додано копію лише першої сторінки трудової книжки, тоді як він повинен був надати копію всіх сторінок трудової книжки.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, заявником не надано власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також суд зазначає, що згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» якщо в заяві не зазначено з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Вказане також кореспондується з Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до якого, для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Тобто, заявнику необхідно надати суду докази підтвердження того, що він звертався до відповідного Пенсійного Фонду, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Окрім того, заявнику необхідно подати докази на підтвердження того, що він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт (виправленням прізвища у трудовій книжці та свідоцтві у встановленому законом порядку), але йому в цьому було відмовлено, із зазначенням причин відмови, і що організація, яка видала трудову книжку та свідоцтво, чи організація за останнім місцем роботи не має можливості внести до них відповідні виправлення.

Згідно з приписами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 261, 318 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

2. Встановити заявнику строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення даної ухвали про залишення заяви без руху.

3. Встановити заявнику спосіб усунення недоліків, шляхом подання до суду:

- підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- копії доданих до заяви документів, які засвідчені в установленому порядку і містять напис «З оригіналом згідно»; П.І.Б. особи, яка засвідчує їх; підпис; дату, в т. ч. копії всіх заповнених сторінок трудової книжки;

- відомостей із зазначенням щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- докази підтвердження того, що заявник звертався до відповідного Пенсійного Фонду, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови;

- докази на підтвердження того, що заявник звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт (виправленням прізвища у трудовій книжці та свідоцтві у встановленому законом порядку), але йому в цьому було відмовлено, із зазначенням причин відмови, і що організація, яка видала трудову книжку та свідоцтво, чи організація за останнім місцем роботи не має можливості внести до них відповідні виправлення.

4. Роз`яснити заявнику що у разі, якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Новіченко