Провадження № 2/755/1115/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" травня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № PL/44/1148 від 29.05.2019.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.05.2019 між нею та відповідачем укладено про надання споживчого кредиту № PL/44/1148, за яким сума кредиту 18 500 грн, цільове використання на споживчі потреби, спосіб надання кредиту шляхом перерахування на рахунок, строк на який надається кредит: з 29.05.2019 по 29.05.2022, процентна ставка - 0.01% річних, яка нараховується починаючи з дня надання кредиту (списання з позичкового рахунку) до повного погашення заборгованості, тип процентної ставки фіксований, щомісячна комісія 1,99% в місць від суми кредиту, зазначеного в п.1.1 договору, термін погашення процентів за користування кредитом та інших платежів згідно графіку платежів відповідно до додатку №1 до договору, умови надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною Прави та розміщені на офіційному сайті Банку www.bisbank.com.ua, реальна річна процентна ставка 49,29% річних, максимальна реальна річна процентна ставка, враховуючи неможливість визначити модель поведінки позичальника по використанню та поверненню коштів за договором про надання споживчого кредиту. Вважає, що при укладені договору були порушені її права як споживача. Так, в порушення ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» працівники банку належним чином не ознайомили її з умовами кредитування, оформлення кредиту проходило протягом пів години, після чого їй було вручено кредитний договір, який вона не читала із-за дрібного шрифту, надіючись на добросовісність працівників банку. Відповідач скористався її необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, не надавши їй як позичальнику повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладанням та під час укладання договору. Будь-яку довідку чи повідомлення, як окремого документу із інформацією встановленою ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» вона не отримувала, свій підпис не ставила. Відповідно до п.1.11 кредитного договору, Умови надання споживчих кредитів, що начебто є невід`ємною частиною Правил та розміщені на офіційному сайті банку www.bisbank.com.ua. Однак працівники банку не надали їй текст Умов, і на сайті банку вона також їх не знайшла. Відповідач проігнорував ч. 2 п. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Вона не мала часу детально ознайомитися з кредитним договором за такий короткий строк. Вважає, що їй повинна була бути надана можливість детально ознайомитися з умовами даного договору та законодавством, що його регулює, адже Умови надання споживчих кредитів їй не надали. Крім цього, працівник банку не надав достовірної інформації, завірив в тому, що всі істотні умови договору мені роз`яснено та спонукав підписати договір швидше. Даний договір містить безліч умов шо регулюються законодавством, з яким вона ніколи в житті не зустрічалась та не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови даного договору, виявити його недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті підписання даної угоди. Також, відповідно до п.1.9. кредитного договору встановлена щомісячна комісія 1.99 % в місяць від суми Кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору. Як вбачається із Додатку 1 до Паспорту споживчого кредиту, що є частиною кредитного договору, щомісячна комісія, тобто платежі за додаткові та супутні послуги (розрахунково-касове обслуговування) становить 368,15грн. на місяць. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміну витрат, зокрема, щодо плати за розрахунково-касове обслуговування, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.09.2020 відкрито провадження у цій справі, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки.

Копію вказаної ухвали, разом із позовною заявою з додатками відповідач отримав 22.09.2020, а позивач копію ухвали отримала 01.10.2020.

12.10.2020 до суду надійшов відзив відповідача, АТ «Банк інвестицій та заощаджень», на позовну заяву, у якому проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні повністю. Обґрунтовуючи свої заперечення на позов відповідач посилається на те, що згідно п.п. 1.1 - 1.7 укладеного між сторонами кредитного договору, відповідач надав позивачу грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 18 500,00 грн на строк з 29 травня 2019 року по 29 травня 2022 року включно зі сплатою 0,01 % річних за користування Кредитом, а позивач зобов`язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з Кредитним договором, що не оспорюється Позивачем. Відповідно до п. 1.9. кредитного договору, сторони встановили, що розмір щомісячної комісії становить 1.99 % в місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору. Відповідно до п. 1.12 кредитного договору, сторони погодили, що реальна річна процентна ставка становить 49,29 % річних, максимальна реальна річна процентна ставка, враховуючи неможливість визначити модель поведінки позичальника по використанню коштів за Договором про надання споживчого кредиту. Керуючись вимогами ЗУ «Про споживче кредитування», сторони встановили, що відповідно до п. 1.13 Кредитного договору, загальна вартість кредиту становить 32 124,40 грн. Обчислення реальної річної процентної ставки, зазначеної в п. 1.12. договору, та загальної вартості кредиту, зазначеної в п. 1.13 договору, базуються на обраних позичальником умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що цей договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а банк та позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, підписанням заяви позичальник підтверджує, що перед укладанням договору банк безоплатно надав йому інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, у вигляді Паспорта споживчого кредиту. Наявні в матеріалах справи та підписані позивачем, кредитний договір, таблиця обчислення загальної вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту та інші додатки, свідчать про те, що кредитний договір укладений на підставі вільного волевиявлення позивача, оскільки позивач обрав серед іншого, саме такі умови кредитування, про що свідчить підпис позивача у кредитному договорі, який він не оспорює. Підписаний сторонами кредитний договір свідчить про те, що сторони погодилися з його умовами в повному обсязі. Про погодження позивачем умов кредитного договору свідчить особисте підписання ним паспорту споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх («Лояльнийі»)», Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (позичальника) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (з графіком платежів), де передбачено, що щомісячний розмір розрахунково - касового обслуговування становить 368,15 грн, погашення суми кредиту - 500,96 грн, а загальна сума платежу за розрахунковий період - 869,15 грн (Додаток № 1 до договору про споживчий кредит (з ануїтетними платежами) № PL/44/1148 від 29.05.2019 р, Додатку 1 до паспорту споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (Лояльний 1)» таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача (позичальника) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (з графіком платежів), де чітко прописані усі платежі та порядок їх сплати. Крім того, на підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування позивач поставив свій підпис під Розділом 7 паспорту споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (Лояльний 1)» кредитного договору «Інші важливі правові аспекти», тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданого згідно обраних умов кредитування. Позивач підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб позивача та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позивача, в тому числі в разі не виконання зобов`язань. Таким чином, вважає, що безспірним є те, що позивач обізнаний про всі умови кредитного договору та прийняв їх як справедливі та прийнятні для позивача, про що, окрім іншого, свідчить те, що кредитний договір укладено 29 травня 2019 р., а позивач звернувся до суду із позовною заявою лише 02 вересня 2020 року, до того ж, до вересня 2019 року, позивач належним чином виконував умови кредитного договору, сплачував усі передбачені платежі, не звертався до банку із заявами або скаргами щодо зміни умов кредитування.

Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що затверджена Постановою правління НБУ від 08.06.2017 № 49 «Про затвердження Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» містить методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача (Додаток № 1 до вказаних Правил), якою передбачено, що Банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК = ЗРК + ЗВСК, де ЗВК - загальна вартість кредиту; ЗРК - загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. У разі відсутності інформації про вартість додаткових та супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання споживчого кредиту, для надання такої інформації враховуються вимоги законодавства про споживче кредитування щодо визначення вартості цих послуг відповідно до їх орієнтовної вартості. Таким чином, витрати на розрахунково - касове обслуговування є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника. Уклавши кредитний договір та виконуючи його умови, позивач погодився з умовами кредитного договору, в тому числі, з розміром кредиту, строком дії, розміром щомісячних платежів та відповідальністю за невиконання його умов тощо.

Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 29.05.2019 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» укладено договір про надання споживчого кредиту № PL/44/1148, відповідно до п.1 якого грошові кошти надаються на споживчі потреби у розмірі 18 500,00 грн на строк з 29 травня 2019 року по 29 травня 2022 року включно, зі сплатою 0,01 % річних, яка нараховується починаючи з дня надання кредиту (списання з позичкового рахунку) до повного погашення заборгованості, тип процентної ставки - фіксований, щомісячна комісія 1,99% в місць від суми кредиту, зазначеного в п.1.1 договору, термін погашення процентів за користування кредитом та інших платежів - згідно графіку платежів відповідно до додатку №1 до договору, умови - умови надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною Прави та розміщені на офіційному сайті Банку www.bisbank.com.ua, реальна річна процентна ставка - 49,29% річних, максимальна реальна річна процентна ставка, враховуючи неможливість визначити модель поведінки позичальника по використанню та поверненню коштів за договором про надання споживчого кредиту, загальна вартість кредиту - 32 124,40 грн. Обчислення реальної річної процентної ставки, зазначеної в п. 1.12. договору, та загальної вартості кредиту, зазначеної в п. 1.13 договору, базуються на обраних позичальником умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що цей договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а банк та позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, підписанням заяви позичальник підтверджує, що перед укладанням договору банк безоплатно надав йому інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, у вигляді Паспорта споживчого кредиту.

Як вбачається з Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (позичальника) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (з графіком платежів), де передбачено, що щомісячний розмір розрахунково - касового обслуговування становить 368,15 грн, погашення суми кредиту - 500,99 грн (максимальне), а загальна сума платежу за розрахунковий період - 869,15 грн , та Паспорту споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (Лояльний 1)», Додатку 1 до паспорту споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (Лояльний 1)» таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача (позичальника) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (з графіком платежів), останні містять усі платежі та порядок їх сплати, а також підписані позивачем без будь-яких зауважень.

Крім того, підписуючи Паспорт споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (Лояльний 1)» позивач підтвердила отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі не виконання зобов`язань з0а таким договором.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач, звертаючись до суду із вимогами про визнання укладеного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовує, у тому числі тим, що такий договір укладений з порушенням вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме тим, що перед його укладенням, всупереч ч.2 ст.11 Закону йому, як позичальнику, не повідомлено в письмовому вигляді про кредитні умови, та не ознайомлено з ризиками, що передбачає ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, на час укладання оскаржуваного договору (29.05.2019) стаття 11 даного Закону взагалі не містила частину другу, тобто посилання позивача на порушення відповідачем неіснуючої норми закону в той час, є необґрунтованими.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачала (в період часу з 16 липня по 11 грудня 2019 року) лише застосування даного Закону до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Твердження позивача про те, що нею не погоджено істотні умови договору кредиту, які їй начебто не були роз`яснені, суд розцінює критично, оскільки дані доводи спростовуються текстом договору, в якому чітко викладені умови договору, а саме розмір кредиту, строк кредитування, плата за користування грошовими коштами та відповідальність за порушення умов договору.

Статтею першою Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент укладання договору) визначені терміни, що вживаються у цьому Законі, а саме:

договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом;

загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит;

загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту;

кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит;

кредитний посередник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка не виступає кредитодавцем і надає посередницькі послуги у сфері споживчого кредитування від імені, в інтересах та за дорученням кредитодавця або від свого імені в інтересах кредитодавця;

кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити;

реальна річна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту;

споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит;

споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту;

споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент укладання договору) інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);

3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;

4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;

5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;

6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності).

Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача;

8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

11) порядок дострокового повернення кредиту;

12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Інформація про платежі, що надається споживачу кредитодавцем відповідно до частин другої та третьої цієї статті, обов`язково має включати базу розрахунку платежів (суму, на підставі якої робиться відповідний розрахунок, зокрема суму наданого кредиту, суму непогашеного кредиту тощо).

У разі якщо окремі умови надання споживчого кредиту, визначені у частинах другій та третій цієї статті, діятимуть протягом частини строку користування кредитом, кредитодавець повідомляє споживача про такі умови, строк їх дії та порядок інформування про їх зміну.

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Інформація, наведена у паспорті споживчого кредиту, викладається шрифтом одного розміру і типу та в одному форматі друку. За бажанням споживача зазначена інформація може бути надана йому на належному йому електронному носії інформації або електронною поштою.

Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем такої інформації, у тому числі шляхом її друкування шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону тощо.

У разі укладення за бажанням споживача договору про споживчий кредит з використанням дистанційних каналів комунікації така інформація на паперовому чи іншому носії інформації тривалого використання надається споживачу за його зверненням після укладення договору.

Кредитодавець на власний вибір розміщує для зацікавлених осіб у приміщеннях, де здійснюється обслуговування клієнтів, інформацію в письмовому вигляді про тарифи та умови, на яких він надає споживчі кредити, та/або розміщує таку інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

На вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача).

Це положення не застосовується, якщо кредитодавець на момент вимоги має підстави не продовжувати або не бажає продовжувати процес укладення договору про споживчий кредит із споживачем.

Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.

Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Вимоги щодо надання інформації, встановлені у частинах першій - дев`ятій цієї статті, поширюються також на кредитних посередників, у разі якщо споживач звернувся до них.

У разі ненадання визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом.

Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення.

Згідно з п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168, банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача.

Детальний аналіз укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту № PL/44/1148 від 29.05.2019 та відповідних додатків до нього, свідчить про наявність в останніх усіх фінансових зобов`язань позичальника, тобто до відома позивача у необхідному обсязі була доведена передбачена законом інформація щодо умов кредитування.

Позивач була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема щодо суми кредиту, строку, на який кредит одержано, мети, для якої кредит може бути використаний, форми та видів його забезпечення тощо, а також із орієнтованою сукупною вартістю кредиту, відомостями щодо процентної ставки та строку кредитування, про що свідчить її підпис на самому оспорюваному кредитному договорі та додатків до нього.

Отже, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Виконання банком зазначених умов підтверджено позивачем, яка особисто підписала договір, чим засвідчила отримання вищевказаної інформації.

На момент укладення кредитного договору позивач не навела жодних зауважень щодо змісту цього правочину, не зверталася до банку з пропозиціями щодо викладення у певній редакції чи зміни умов договору та про надання їй докладнішої інформації або з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, за роз`ясненням положень, які були їй не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

Доводи сторони позивача щодо несправедливості умов кредитного договору та їх невідповідності принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, спростовуються змістом кредитного договору та не узгоджуються з матеріалами справи.

Судом враховується, що позивач протягом певного часу виконувала умови договору та погашала кредитну заборгованість, а з позовом про визнання кредитного договору недійсним звернулася після спливу біль ніж одного року.

Таким чином, суд вважає, що дії позивача щодо оспорення договору через рік після його укладення є нічим іншим, як намаганням позичальника уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, судом не встановлено порушення прав позивача, як споживача, під час укладання кредитного договору та відповідно видачі кредитних коштів.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суд критично оцінює посилання позивача про недійсність Договору у зв`язку з порушенням відповідачем норм ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки норми на які посилається позивач у позові, не були чинними на момент укладання оспорюваного договору.

Суд звертає увагу позивача, що норми ст. 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на момент укладання оспорюваного договору, містили іншу редакцію, ніж та на яку посилається позивач, тобто посилання позивача на порушення відповідачем неіснуючої норми закону в той час, є необґрунтованими.

Таким чином, в ході розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору про надання споживчого кредиту № PL/44/1148 від 29.05.2019 вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивача в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору та додатків до нього, отже відсутні підстави для визнання даного договору недійсним з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

У ст. 77 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень.

За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 3, 6, 203, 215, 525, 626, 627, 628, 1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 102, 133, 137, 141, 158, 209, 210, 247, 263, 265, 280, 354 ЦПК, суд -

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (, м. Київ вул. Іллєнка, 83-Д) про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: