Постанова

Іменем України

05 травня 2022 року

провадження №22-ц/824/2109/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 21 вересня 2021 року

в складі судді Марчук О.Л.

у цивільній справі №362/1353/21 Васильківського міськрайонного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду, з 1/3 частки від всіх видів (заробітку) доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 1 500,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18.04.2017 Васильківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їхньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки його матеріальний стан суттєво змінився, а саме його було звільнено з посади слюсара з експлуатації та ремонту газового устаткування 5 розряду служби автотранспорту в АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз". Дана робота була єдиним доходом, інших доходів в нього нема, а зобов'язання по сплаті аліментів залишаються не виконаними.

Додав, що самостійно роботу не знайшов та звернувся до Державного центру зайнятості, де наразі і перебуває на обліку як безробітний, згідно довідки від 09.03.2021.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, ухваленого без повного та всебічного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що наявні в матеріалах справи копія трудової книжки та довідки з центру зайнятості не підтверджують факту зміни матеріального стану платника аліментів. Натомість ОСОБА_1 вказав, що суд правильно зазначив у рішенні, що і на час ухвалення 18.04.207 судом рішення про стягнення аліментів, він був безробітним.

Зауважив, що після звільнення так і не знайшов роботи, але не хоче мати заборгованості по аліментах, у зв'язку з чим і звернувся до суду з даним позовом.

Крім того, як на підставу скасування рішення суду, навів в апеляційній скарзі обставини вказані у позовній заяві.

За наведених обставин просив скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2021 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідачка не скористалася свої правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 42-43, 46).

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2017 та досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії трудової книжки, 26.02.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади слюсара з експлуатації та ремонту газового устаткування 5 розряду служби автотранспорту в АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Згідно довідки №313 від 09.03.2021 ОСОБА_1 перебуває як безробітний у Державному центрі зайнятості Васильківської міськрайонної філії з 02.03.2021.

Судом також встановлено, що на день ухвалення 18.04.2017 Васильківським міськрайонним судом Київської області рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, останній не був працевлаштований, що підтверджується записами в його трудовій книжці. Перший запис в трудовій книжці ОСОБА_1 здійснено 02.08.2017, тобто офіційно позивач працевлаштувався лише після трьох місяців після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки.

В рішенні Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2017 не встановлено обставин про офіційне працевлаштування ОСОБА_1 або отримання ним іншого доходу.

Отже, судом першої інстанції встановлено обставини, що як на день ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, так і на день подання даного позову, позивач не був працевлаштований та не отримував постійний дохід.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що в нього змінився матеріальний стан, а саме він звільнився з місця роботи, яка була єдиним джерелом доходу.

Суд першої інстанції, застосувавши положення ст. 181, 192 СК України, та встановивши, що у відповідності до вимог ст. 76-78, 80 ЦПК України позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів погіршення його матеріального стану, у зв`язку із звільненням з роботи на яку його було прийнято після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що такі зміни, а саме звільнення з роботи призвело до погіршення його майнового стану, яке існувало на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

До того ж, такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 23.01.2019 у справі № 464/3480/17-ц, згідно якого тимчасове безробіття заявника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував факт тимчасового безробіття позивача, оскільки останній не довів, що тимчасове безробіття (звільнення з роботи) призвело до зміни його матеріального стану, що в свою чергу є підставою для зменшення розміру аліментів. Відтак, такі доводи не потребують додаткового правового аналізу з боку суду апеляційної інстанції.

До того ж, ураховуючи викладене, суд першої інстанції правильно зазначив в мотивувальній частині рішення, що копія трудової книжки та довідка із центру зайнятості не є належним доказом зміни матеріального стану позивача. Тому доводи апеляційної скарги, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження позовних вимог, є безпідставними і на увагу судової колегії не заслуговують.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не бажає мати заборгованості по сплаті аліментів, у зв`язку з неможливістю працевлаштування, не вказують на те, що суд першої інстанції неправильно вирішив спір. А тому такі доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Посилання в апеляційній скарзі на обставини, які зазначені в позовній заяві, також не є підставою для скасування рішення суду.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Рішення суду ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець