Справа № 932/1972/21
Провадження № 2/932/516/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості. Позовна заява мотивована такими обставинами. У жовтні 2017 року позивачем реалізовано новий проект «Monobank», відповідно до якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank», як віртуальні так і пластикові (фізичні). Для цього клієнт завантажує в мобільний додаток фотокопії паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, а банк перевіряє кредитну історію клієнта, після чого останній підписує віртуально анкету заяву до договору про надання банківських послуг, і банк встановляє клієнту кредитний ліміт на платіжну картку. 23.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету заяву № б/н від 23.01.2020 р. до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви встановлено, що анкета заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між договір про надання банківських послуг між позивачем та ОСОБА_1 . Підписавши вищевказану анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку названих документів, що складають між нею та банком кредитний договір, та зобов`язалась виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримала 30 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач умови укладеного кредитного договору виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредитні кошти та можливість розпоряджатись ними в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2020 року складає 33 126,28 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 33 126,28 грн. З цих підстав позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 126,28 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та без участі його представника.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, 23.01.2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 25 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,4 % на рік на суму поточної кредитної заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач у період з 23.01.2020 року по 30.08.2020 року користувався кредитним коштами в межах кредитного ліміту. Проте станом на 31.08.2020 року ним допущено прострочення зі сплати щомісячного мінімального платежу більше ніж на 90 днів.

Отже, відповідач не виконала належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість станом на 30.09.2020 року у розмірі 33 126,28 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33 126,28 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Відповідно до змісту ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно змісту ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Допускається укладання договорів в електронній формі. Так, згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Положеннями Цивільного кодексу України, зокрема ст. ст. 207, 634 передбачено спрощений порядок укладання договорів, в т.ч. кредитного договору шляхом приєднання до стандартних (типових) умов, правил, формулярів. Проте такі умови та правила повинні мати конкретний, сталий зміст, тобто не змінюватись протягом тривалого часу, а позичальник повинен бути ознайомлений з ними та розуміти їх. Саме це є запорукою стабільності кредитних відносин та дотримання розумного балансу у відносинах між банком та клієнтом позичальником.

Проте як убачається з анкети-заяви № б/н від 23.01.2020 року, в ній вказані лише анкетні дані про відповідача, зокрема, місце роботи, розмір доходу. Інших істотних умов кредитування, а саме розміру кредитного ліміту, розміру процентної ставки за договором, порядок нарахування та розмір пені, штрафів за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, анкета заява не містить.

В тексті анкети заяви є посилання на Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, з якими ознайомилась відповідач шляхом підписання анкети-заяви. Також є положення, що відповідач погоджується з тим, що банк має право в односторонньому порядку змінювати розмір кредитного ліміту.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Суд констатує, що в анкеті заяві № б/н від 23.01.2020 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісії та пені.

Посилання в анкеті заяві на Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, суд не може визнати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування на власний розсуд.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає, що застосування до виниклих правовідносин правил, передбачених ч.ч. 1-2 ст. 634 ЦК України, відповідно до яких сторона в спрощеному порядку може укласти кредитний договір шляхом приєднання до умов та правил надання банківських послуг, в даному випадку є неможливим, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту могли неодноразово змінюватися самим АТ «Універсал Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком анкета заява № б/н від 23.01.2020 року, Витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умови та правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у Постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 382/327/18-ц, у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07. 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131 цс 19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, які саме платіжні засоби були оформлені та видавались позивачу, з реквізитами платіжної картки. Немає доказів, які б беззаперечно свідчили про те, який саме розмір кредитного ліміту був встановлений відповідачу (старт кредитного ліміту).

Крім того, банком в односторонньому порядку коригувався розмір кредитного ліміту, проте немає доказів, що відповідач у встановленому порядку надавала згоду на збільшення / зменшення розміру ліміту, а посилання в анкеті-заяві на те, що відповідач надає згоду на односторонню зміну кредитного ліміту, суд не бере до уваги, оскільки анкета заява не є складовою кредитного договору, тому що не містить істотних умов кредитування.

В матеріалах справи також немає виписок про рух коштів по картковому рахунку відповідача, довідок про суму встановленого кредитного ліміту по конкретному картковому рахунку. За таких обставин суд не може встановити, чи дійсно відповідач користувалась кредитними коштами, та в якому саме розмірі використала кредитний ліміт.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

На переконання суду, наданий позивачем розрахунок заборгованості не доводить беззаперечно, яку саме суму кредитного ліміту використала відповідач. Будь-яких інших доказів надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 30 000, 00 грн., матеріали справи не містять.

Крім того, судом встановлено, що заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня, і складає 0, 00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Тіло кредиту це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. У заяві анкеті заяві позичальника плата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справі відсутні докази можливості його нарахування.

Отже, суд зауважує про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в анкеті - заяві від 23.01.2020 р., оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.

Прострочена кредитна заборгованість це частина поточного тіла кредиту, яка на конкретну календарну дату стає простроченою. Однак для того, щоб вважати частину поточного тіла кредиту простроченою, умовами та правилами кредитного продукту повинно бути чітко визначено пільговий період кредитування, умови та порядок нарахування простроченої заборгованості. Однак матеріали справи не містять доказів того, що споживач був обізнаний про те, що кредитна заборгованість за поточним тілом кредиту може бути винесена на прострочку.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі № 720/1394/19 (провадження № 61-8855св20).

Отже, за таких умов, позовні вимоги банку про стягнення простроченого тіла кредиту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач має право вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Однак суд позбавлений у даному спорі встановити, яку саме суму фактично отриманих коштів повинна повернути відповідач АТ «Універсал Банк», з огляду на необґрунтованість розрахунку заборгованості та відсутність належних та допустимих доказів отримання кредитних коштів та їх розміру, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, згідно ст. ст. 253-267, 526, 530, 536, 654, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 141, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення кредитної заборгованості, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 30 днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, або через 30 днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ