Ухвала

04 травня 2022 року

м. Київ

справа № 161/21386/20

провадження № 61-14615св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

третя особа - Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справизаяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та направлення справи за встановленою юрисдикцією у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа - Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Угрудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та просив зняти арешти з усього належного йому майна, в тому числі з квартири АДРЕСА_1 , накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 48166760, виданої 25 вересня 2015 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іл`юк Н. В. і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 32704712, виданої 29 травня 2012 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іл`юк Н. В.

Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Знято арешти з усього майна ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в тому числі з квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 48166760, виданої 25 вересня 2015 року державним виконавцем Іл`юк Н. В., та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 32704712, виданої 29 травня 2012 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Іл`юк Н. В.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 29 липня 2021 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2021 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з майна закрито.

Постановою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року постанову Волинського апеляційного суду від 29 липня 2021 року змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Виключено з резолютивної частини постанови Волинського апеляційного суду від 29 липня 2021 року роз'яснення позивачу права на судовий захист у порядку, передбаченому розділом VIIЦПК України.

Короткий зміст поданих ОСОБА_1 заяв

У грудні 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій на виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України просив роз'яснити, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, а також про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Заява обґрунтована тим, що з резолютивної частини постанови Волинського апеляційного суду від 29 липня 2021 року було виключено відповідну частину роз`яснення позивачу права на судовий захист у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, тому наявні підстави для ухвалення додаткової постанови з метою роз`яснення позивачу, до юрисдикції якого суду належить розгляд поданої ним заяви.

Також у грудні 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 подав до Верховного Суду заяву про направлення справи за встановленою юрисдикцією, в якій просив направити справу № 161/21386/20 до Рівненського окружного адміністративного суду для розгляду за правилами адміністративної юрисдикції.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи заяв ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та направлення справи за встановленою підсудністю, Верховний Суд дійшов висновку, що заяви не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених вказаною нормою; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення суду - це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти.

Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.

Тлумачення статті 270 ЦПК України свідчить, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.

При цьому, Верховний Суд судового рішення по суті спору у справі не ухвалював, а за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 змінив постанову Волинського апеляційного суду від 29 липня 2021 року та виклав її мотивувальну частину в редакції постанови Верховного Суду та виключив з резолютивної частини постанови апеляційного суду роз`яснення позивачу права на судовий захист у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

З огляду на наведене, у Верховного Суду відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення в цій справі.

Заява про направлення справи за встановленою юрисдикцією також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Оскільки Верховний Суд не приймав постанову про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа - Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зняття арешту, заява ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 141, 256, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та направлення справи за встановленою юрисдикцією у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа - Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зняття арешту відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

СуддіА. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун

М. Ю. Тітов