Ухвала

27 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 686/26446/21

провадження № 61-3610ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня

2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди

у розмірі 100 000 000 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 686/27099/20 касаційну скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін. ОСОБА_1 вказував, що внаслідок прийняття Верховним Судом незаконного та невмотивованого, на його думку, судового рішення йому завдано моральної шкоди, зокрема, він зазнав душевних страждань і приниження, переніс стрес і розчарування в системі органів судової влади, було порушено його право на справедливий суд і судовий захист, він вживав додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 28 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 15 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня

2022 року змінено, викладено його мотивувальну частину у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13 квітня 2022 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 березня 2022 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Підставою для скасування оскаржених судових рішень заявник зазначає те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без врахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц. На думку заявника, право на відшкодування моральної шкоди виникає в силу прямої вказівки закону та є абсолютним. ОСОБА_1 стверджує, що суди не врахували, що тягар доказування у спірних правовідносинах покладається на завдавача шкоди, а не на позивача.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 також просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду або Європейського суду з прав людини, посилаючись на те, що Верховний Суд не може вважатись судом, встановленим законом.

Колегія суддів вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачені статтею 403 Цивільного процесуального кодексу України. Верховний Суд не наділений повноваженнями на передачу цивільної справи на розгляд Європейського суду з прав людини.

Підсудність справ, у яких однією зі сторін є Верховний Суд або суддя цього суду, визначається за загальними правилами підсудності (частина друга статті 26 ЦПК України).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 вказала, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач.

У статті 126 Конституції України закріплено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Для перевірки законності та обґрунтованості судових рішень у ЦПК України передбачено процедуру апеляційного перегляду справи, а у певних випадках - касаційного оскарження судових рішень. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається.

Отже, положеннями Конституції України та ЦПК України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом звернення до судів чи до держави з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за рішення, з яким не погоджується учасник судового процесу.

Намагання оспорити судове рішення шляхом подання окремого позову є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність судді, а також на принцип обов`язковості судового рішення.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли очевидно правильного висновку про відмову в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди через його безпідставність.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відносно нього вчинені неправомірні дії, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із завданням останньому моральної шкоди. Отже, ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, а лише висловлював незгоду із ухваленим судом касаційної інстанції судовим рішенням.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 квітня

2022 року у справі № 686/345/21 (провадження № 61-18220св21),

від 15 листопада 2021 року у справі № 686/24617/20 (провадження

№ 61-10922св21), від 10 червня 2021 року у справі № 686/11694/20 (провадження № 61-17743св20), від 27 серпня 2020 року у справі

№ 686/7214/19 (провадження № 61-549св20).

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана на підставі пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а Верховний Суд уже неодноразово викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах і суд апеляційної інстанції вирішив спір відповідно до такого висновку, колегія судів вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Керуючись частинами першою, другою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович