Справа №345/527/22
Провадження № 2/345/344/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2022 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Добровлянського ліцею Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про стягнення невиплачених сум, -

встановив:

позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 24.09.1980 була прийнята на роботу у Добровлянську восьмирічну школу. Наказом № 8-к/тр від 22.08.2021 її звільнили з посади вчителя математики в зв`язку і закінченням строкової трудової угоди. Позивач зазначає, що після звільнення відповідач всупереч вимог ст. 116 КЗпП України з нею не був проведений повний розрахунок. Зокрема вказує у позовній заяві, що згідно довідки про доходи № 5 від 16.12.2021 зазначено про нарахування їй доходів за вирахуванням податків і зборів в розмірі 40940,19 гривень, однак згідно виписки про надходження коштів по її картці фактично вона отримала 18 129,28 гривень.

Тому ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з невиплаченої заробітної плати в сумі 22 800,00 гривень, а також середній заробіток за час затримки заробітної плати в сумі 59 400,00 гривень станом на лютий 2022 року, який розраховує, виходячи з розміру середнього заробітку 9900,00 гривень в місяць.

Також позивач просить суд притягнути до кримінальної відповідальності директора Добровлянського ліцею Новицької сільської ради Івано-Франківської області.

28.02.2022 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про безпідставність та недоведеність тверджень позивача про невиплату їй заробітної плати. Зокрема згідно інформації про нарахування та виплату при звільненні ОСОБА_1 за період з червня по листопад 2021 їй було нараховано 50 857,36 гривень, а фактично виплачено на руки 41 940,16 гривень.

Також зазначив про недоведеність вимоги про стягнення з ліцею середнього заробітку за час затримки заробітної плати, а саме не вказано період затримки виплати заробітної плати, не надано довідки про середній заробіток, а отже не обґрунтовано розмір виплати в сумі 59 400,00 гривень.

Крім того, відповідач вважає безпідставною вимогу позивача про притягнення до кримінальної відповідальності директора ліцею, оскільки відповідно до ст.2 Кримінального кодексу України особа вважається невинуватою і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з врахуванням її письмових пояснень від 11.03.2022 та від 13.04.2022.

Представник відповідача - адвокат Коваленко О.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві та доповненнях до нього. При цьому також зазначила, що позивачем не надано вагомих та достатніх підстав для задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства приходить до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу КНЗ Добровлянський ліцей Новицької сільської ради від 22.08.2020 № 86-к/тр «Про закінчення дії строкової трудової угоди (строкового договору) із ОСОБА_1 » згідно з умовами укладання та продовження дії строкової трудової угоди із вчителями-пенсіонерами вирішено ОСОБА_1 дію строкової трудової угоди не продовжувати, звільнити ОСОБА_1 з 22.08.2021 із виплатою грошової вихідної допомоги у розмірі посадової ставки у зв`язку із закінченням дії строкової трудової угоди (а.с. 3).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.01.2022, яке залишене без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21.03.2022, було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Добровлянського ліцею Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання переведення на строкові умови роботи незаконним, а договору недійсним, визнання звільнення незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади вчителя математики Добровлянського ліцею Новицької сільської ради на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням дії строкової трудової угоди з 22.08.2021 на 10.09.2021. В решті позову відмовлено (а.с. 48-59).

З довідки про доходи № 5 від 16.12.2021, яка була видана відповідачем ОСОБА_1 вбачається, що за червень, липень та серпень 2021 року їй було нарахована заробітня плата в розмірі 50 857,36 гривень, а після вирахування податків та зборів дохід у вигляді зарплати становив 40 940, 19 гривень (а.с. 5).

Посилаючись на виписку по надходженням по картці/рахунку за період з 01.06.2021 по 31.08.2021 позивач зазначає, що в цей період відповідачем їй було виплачено лише 18 129,28 гривень (а.с. 6-7). На думку позивача невиплачена сума заробітної плати становить 22 811, 00 гривень.

Згідно інформації, наданої бухгалтером Добровлянського ліцею про нарахування і виплати по звільненій особі ОСОБА_1 за період з червня по листопад 2021 року (а.с. 22) , а саме:

-у травні 2021 року позивачу було нараховано відпускні за червень і липень 2021 в сумі 16 237,76 гривень та фактично виплачено 13071,40 гривень, яка згідно виписки про розподіл витрат КО Добровлянський ліцей була виплачена 26.05.2021 (а.с. 39);

-у червні 2021 року позивачу було нараховано матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 7817,81 гривень та фактично виплачено 6293,33 гривень, яка згідно виписки про розподіл витрат КО Добровлянський ліцей була виплачена 08.06.2021 (а.с. 38);

-у серпні 2021 року позивачу було нараховано розрахункові у сумі 3605,64 гривень, вихідну допомогу в розмірі окладу в сумі 7817,81 гривня, лікарняні за рахунок установи за липень і серпень по 5 днів в сумі 3279,60 гривень, а згідно виписки про розподіл витрат КО Добровлянський ліцей було фактично виплачено 27.08.2021 заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку і грошова вихідна допомога 2021 в сумі 9195,87 гривень та 1331,51 гривень лікарняних за другу половину серпня 2021 року, а 16.08.2021 виплачено 1308,57 гривень лікарняних за липень 2021 року (а.с. 36, 37);

-у вересні 2021 було нараховано лікарняні за рахунок установи за червень та серпень в сумі 1579,70 та 1327,92 гривень відповідно, які були перераховані на рахунок позивача 28.09.2021 одним платежем в сумі 2340,64 гривні (а.с.40);

-у жовтні 2021 оплачено за рахунок коштів ФСС з ТВП лікарняні за липень в сумі 975,33 гривні, фактично 05.10.2021 виплачено 785,14 гривень (а.с. 42, зворотна сторона), та лікарняні за серпень у сумі 992,43 гривні, а фактично виплачено 798,90 гривень 26.10.2021 (а.с. 42);

-у листопаді 2021 оплачено за рахунок коштів ФСС з ТВП лікарняні за червень в сумі 1579,70 гривень та лікарняні за серпень у сумі 5643,66 гривень, фактично 11.11.2021 виплачено 1271,65 гривень та 4543,15 гривень (а.с. 37, зворотна сторона).

Всього за період з червня по листопад 2021 року позивачу фактично було нараховано заробітну плату в розмірі 50 857,36 гривень та виплачено 40 940,19 гривень.

Тобто, врахувавши вказані у банківських виписках дані, суд приходить до висновку, що позивачу було фактично виплачено нараховані за червень, липень та серпень 2021 року дохід у вигляді зарплати, який і вказаний у довідці про доходи № 5 від 16.12.2021, на яку в обґрунтування своїх вимог посилається позивач.

Крім того, враховуючи, що рішенням суду, яке набрало законної сили 21.03.2022 було змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 22.08.2021 на 10.09.2021 їй також 25.03.2022 було сплачено 1380,27 гривень (а.с. 43 зворот).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Суд враховує, що фактично датою звільнення ОСОБА_1 згідно рішення суду є 10.09.2021, а розрахункові кошти їй були фактично виплачені 27.08.2021, тобто в межах строку, визначеного ст. 116 КЗпП України.

Порядок та строки виплати допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Порядком оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця, що затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 440, Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 р. № 439)

Суд звертає увагу, що у період з серпня по листопад 2021 року позивачу були виплачені лікарняні (оплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності) як за рахунок роботодавця, так і за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, які також входили до складу нарахованої заробітної плати, в порядку та в строки, визначені чинним законодавством.

Таким чином суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що відповідачем було в повній мірі виплачено заробітну плату в строки, визначені чинним законодавством. А тому приходить до висновку про безпідставність позовної вимоги про стягнення з Добровлянського ліцею Новиької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області заборгованості із невиплаченої заробітної плати в сумі 22 800,00 гривень та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Щодо позовної вимоги про притягнення директора ліцею ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності суд зазначає наступне.

Ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Питання притягнення особи до кримінальної відповідальності визначається Кримінальним процесуальним кодексом України.

А тому дана вимога не може бути розглянута в рамках цивільного судочинства.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі повного та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Добровлянського ліцею Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про стягнення невиплачених сум відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.05.2022.

Головуючий