Справа №377/193/21
Провадження №2/751/450/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Мірошник В. П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача ГУНП в Чернігівській області Андрющенко Ю.Ю.

представник співвідповідача Державної казначейської служби України Устименко І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області про стягнення матеріальної шкоди у сумі 4000 гривень та моральної шкоди у сумі 10000 гривень на його користь.

Вимоги обґрунтовує тим, що 19.06.2020 року стосовно нього був складений адміністративний протокол серії ДПР18 №381994 за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

08.09.2020 року постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області провадження по даній справі закрито, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що неправомірними діями патрульної поліції йому завдано матеріальної та моральної шкоди. Щоб довести свою правоту йому прийшлось звернутись до адвоката, на якого він витратив власні кошти у сумі 4000 гривень. Крім цього йому завдано і моральної шкоди, оскільки був порушений нормальний спосіб життя, він був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. Судові засідання погано сказалися на його здоров`ї, він погано спав, мав постійно пригнічений настрій, хвилювався, не вірить в чесність та совісність поліції.

05.08.2021 року Головним управління Національної поліції в Чернігівській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. (а.с. 35-42)

Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що позов ОСОБА_1 є необгрунтованим нормами матерiального та процесуального права виходячи з наступного. Закриття судом провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом моральної шкоди.

Позивачем не надано жодної довiдки з медичного закладу, висновку експерта-психолога, щодо оцiнки його душевних страждань і тому подібне. Не доведеним є і наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями інспектора поліції та спричиненням моральної шкоди позивачу. Суму зазначену у позові відповідач вважає не обґрунтованою, оскільки фактично викладені обставини моральних страждань позивача нічим не підтверджуються.

Зазначає, що позивачем не надано всіх необхідних документів на підтвердження витрат на правничу допомогу, отже позовна вимога щодо відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що дії поліцейських не визнані незаконними. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності посадових осіб само по собi не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, вiдповiдно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральноi або матеріальної шкоди.

Крім того зазначає, що позов подано до неналежного відповідача. Відшкодування майнової шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється саме за рахунок держави. Оскільки органи Державної казначейської служби України є єдиними розпорядниками коштів Державного та місцевих бюджетів, тому саме вони повинні відшкодовувати шкоду, завдану фізичній особі іншими органами державної влади в разі доведеності заподіяння такої шкоди. Отже, належним відповідачем в даній справі має бути Державна казначейська служба України.

01.10.2021 року Державна казначейська служба України подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити (а.с.61-62).

Заперечення обґрунтовані тим, що казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 15.04.2015 № 215 (далі Положення).

Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України.

Державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише своїми договірними зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є у її розпорядженні.

Жодним нормативним актом не передбачено, що Казначейство повинно нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб органів державної влади.

Зазначають, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб. При цьому, факт неправомірності і незаконності прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності органу державної влади, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має значення для справи про відшкодування шкоди.

Звертають увагу суду, що дії Казначейства відносно позивача незаконними не визнано та відсутнє судове рішення щодо визнання незаконними дій органів поліції.

Зазначає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та душевними стражданнями, руйнування життєвих планів, почуття розпачу на які посилається позивач, так як останнім не надано жодних доказів того, що ці страждання виникли внаслідок дій відповідачів.

Позивач не навів жодних доказів з обґрунтування моральної шкоди та не надав її розрахунку, не зрозуміло, з яких міркувань виходив позивач, оцінюючи моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 02.04.2021 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Новозаводського районного суду міста Чернігова.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.04.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.05.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Протокольною ухвалою у судовому засіданні від 08.09.2021 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача Державну Казначейську службу України.

У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Позивач пояснив, що він був незаконно затриманий на вулиці, після чого його посадили у машину, заблокували двері та повезли на експертизу. Склали протокол, хоча він нічого не порушував, транспортним засобом не керував. Коли йому роз`яснили, що це означає, то він звертався до крівництва, просив показати відеозапис на якому було б видно, що він керував. Протягом довгого часу він не виконував деяку свою роботу, у нього порушились плани. Він є інвалідом 2-ї групи, перебуває на обліку. Матеріальна шкода 4000 грн, складається з оплати роботи адвоката при розгляді адміністративної справи. Допомогою безкоштовного адвоката він не міг скористатись. Моральна шкода полягає у тому, що над ним познущались, хотіли притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає штраф у розмірі 17000 грн.

Представник відповідача ГУНП в Чернігівській області у вступному слові позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві. Пояснив, що поліцейські не зупиняли водія, а приїхали на виклик до сільської ради, відповідно відреагували на конфліктну ситуацію, а також можливо і попередили більш тяжкі наслідки. Дії поліцейських не можна вважати такими, що завдали моральної шкоди. Щодо матеріальної шкоди зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, які належним чином підтверджували понесені ним витрати. Зважаючи на те, що дії поліцейських не визнані незаконними, наявність певних недоліків при складанні ними постанови не можи свідчити про незаконність їх діяльності. Постанова за ч.1 ст.130 КУпАП судом була скасована саме через те, що містила багато виправлень, щодо прізвища позивача. Позивач вказує, що на його здоров`я вплинула присутність у суді, однак у постанові чітко зазначено, що ОСОБА_1 при розгляді його справи у судове засідання не з`явився. Щодо погіршення його стану здоров`я позивач не надає жодних доказів.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у вступному слові позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві та наявних у матеріалах доказах. Додатково пояснила, що станом на день розгляду справи у суді дії Державної казначейської служби України не визнані протиправними. Відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідачів та шкодою. Позивачем не обґрунтований розмір моральної шкоди жодним доказом.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 381994 від 19 червня 2020 року, з якого слідує, що 19.06.2020 року о 08 год. 45 хв., ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 , керував мопедом марки «Delta «EX50QTB», без державного номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08.09.2020 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.5).

Згідно посвідчення позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.27), є інвалідом 2 групи, захворювання пов`язане з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС (а.с.44).

Відповідно довідки КНП "Славутицька міська лікарня" СМР від 17.08.2021 ОСОБА_1 перебуває на обліку лікаря психіатра з 12.11.2002 року, інвалід 2 групи (а.с.52).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (з наступними змінами) під моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством, судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із п. 5 зазначеної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідачів та вини відповідачів у заподіянні моральної шкоди, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, що на підставі статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Надмірна тривалість досудового розслідування у кримінальних провадженнях не є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки сам факт надмірної тривалості кримінальних проваджень не є належним доказом негативних наслідків немайнового характеру, які б свідчили про душевні страждання позивача та моральну шкоду.

Частинами 2-3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження незаконності дій відповідачів.

Керуючись статтями 13, 43, 76-81, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде виготовлено 28 лютого 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 )

Відповідач: Головне управління національної поліції в Чернігівській області (14000, м. Чернігів, проспекту Перемоги, 74, )

Співвідповідач: Державна казначейська служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, )

Головуючий - суддя С. М. Ченцова