УХВАЛА

04 травня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Гожа Г.В.

з участю заявника (боржника) ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

В обґрунтування заяви вказує, що 31 грудня 2021 року Рівненський міський суд Рівненської області видав наказ про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме 22.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що судовий наказ ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому не підлягає виконанню. Зазначає, що ОСОБА_3 , звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, не надала доказу проживання дитини разом з нею. При цьому, питання про визначення місця проживання дитини, ні уповноваженим органом, ні судом, станом на дату подачі заяви про видачу судового наказу, не вирішене. Вказує, що з народження наша дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована разом з ним за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Це підтверджується довідкою про склад сім`ї від 21.09.2021 року, виданою Центром надання адміністративних послуг Рівненської міської ради. Він постійно піклується про доньку, забезпечує повноцінним і здоровим харчуванням, одягом, бере участь у її фізичному та духовному розвитку. Донька відвідує Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №12 художньо-естетичного напрямку Рівненської міської ради. Він сплачую рахунки за навчання та харчування дитини, що підтверджується листом №139 від 24 вересня 2021 року за підписом директора ЗДО №12 ОСОБА_5 та вихователів ОСОБА_6 га ОСОБА_7 , а також копіями квитанцій. Дочка перебуває з ним більшу частину часу ніж зі своєю матір`ю. Як йому відомо, ОСОБА_3 періодично їздить на неофіційні заробітки за кордон. Так, у січні місяці цього року вона перебувала за кордоном понад двадцять днів, зараз вона також перебуває за кордоном і планує там бути орієнтовно два тижні. В цей період дочка ОСОБА_8 також перебуває разом з ним. Таким чином, враховуючи, що дитина фактично проживає разом з ним, саме йому належить право вимагати сплата аліментів та відповідно відсутній обов`язок сплачувати аліменти. У зв`язку з цим звертається до суду з даною заявою.

В судовому засіданні заявник (боржник) вказав, що до 24 лютого 2022 року дитина проживала з ним. Зазначає, що станом на сьогодні дитина разом з матір`ю перебуває за кордоном в Польщі.

Представник стягувача в судовому засідання вказала, що дитини проживає з мамою, просила суд відмовити в задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 31 грудня 2021 року Рівненський міський суд Рівненської області видав наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме 22.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

На розгляді в Рівненському міському судді перебуває справа за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини та за зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини. Рішення по даній справі не прийняте.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 172 ЦПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, коли судовий наказ набирає законної сили у день його видачі.

Тобто судовий наказ про стягнення аліментів набирає законної сили у момент його видачі, а процедура скасування наказу за заявою боржника, передбачена ст. 170 ЦПК України, не застосовується.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виняток з цього правила становлять наведені у статті 432 ЦПК України причини, за якими рішення суду може бути не виконаним.

Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто за наявності відповідних підстав, виконавчий документ (в даному випадку судовий наказ) може бути невиконаним.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, за яких в апеляційному чи касаційному порядку або у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, про наявність спору із заявником, а тому наказ про стягнення аліментів не міг бути виданий. Також посилається на те, що аліменти стягуються на користь того із батьків з ким проживає дитина, а тому ОСОБА_3 не має права вимоги.

Суд зазначає, що спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання дитини дійсно має місце. Однак як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 його дочка ОСОБА_8 на даний час перебуває з матір`ю за кордоном, тому для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню немає підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 05 травня 2022 року.

Суддя Харечко С.П.