Справа № 756/426/21
Провадження №2/148/60/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

28 квітня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.,

при секретарі Мрочко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" ( далі ПАТ АБ "Укргазбанк" ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10.06.2008 між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк" та відповідачем було укладено кредитний договір №57/08/840.

12.11.2010 Оболонським районним судом м.Києва постановлено рішення №2-2062 про стягнення заборгованості з відповідача на користь банку в сумі 1046194,09 грн.

Оскільки боржником не виканано зобов`язання з повернення кредитних коштів, банк має право на тримання 3 % річних за неправомірне користування коштами боржником.

Розмір 3 % річних за період з 01.11.2017 по 31.102020 становить 10656,51 доларів США.

В зв`язку з даними обставинами позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача 3 % річних за неправомірне користування коштами, які отримано відповідно до кредитного договору №57/08/840 від 10.06.2008, а саме 10656,51 доларів США, а також стягнути судовий збір в розмірі 4547,78 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить провести судове засідання без представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи згідно п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України та через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, відомостей про причину своєї неявки до суду не надав, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засідання встановлено, що згідно копії рішення Оболонського районного суду м.Києва від 14.04.2010 у справі №2-2062/2010, яке набрало законної сили 29.04.2010 (а.с.87), позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 1046194,09 грн заборгованості та 2240 грн судових витрат. Даним рішенням було встановлено, що 10.06.2008 між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк" було укладено кредитний договір №57/08/840, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 125000 доларів США на строк з 10.06.2008 по 09.06.2026, про що також свідчить копія даного кредитного договору (а.с.4-7).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевказаного рішення суду 12.11.2010 Оболонським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист №2-2062/2010, про що свідчить його копія (а.с.88).

Згідно інформації про виконавче провадження від 13.01.2022 (а.с.89-91) вбачається, що у приватного виконавця м.Київ Корольова М.А. на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №2-2062/2010 від 12.11.2010, який 19.06.2019 надійшов до нього. 20.06.2019 приватним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт майна боржника та арешт коштів боржника.

Таким чином, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішення Оболонського районного суду м.Києва від 14.04.2010 у справі №2-2062/2010. Грошове зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди за рішенням суду на даний час не виконано.

Оскільки боржником так і не виконано зобов`язання з повернення кредитних коштів, тому представник позивача посилаючись на вимоги ст.625 ЦК України звернувся до суду з даним позовом.

Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі ч.2 ст.625 ЦК України 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування майнової шкоди, підтвердженого судовим рішенням.

Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Відтак, права та інтереси стягувача у випадку невиконання боржником рішення суду про стягнення коштів забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Саме таку правову позицію щодо застосування положень статті 625 ЦК України висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Згідно наданого представником позивача розрахунку 3 % річних (а.с.9) вбачається, що заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 01.11.2017 по 31.10.2020 становить 10656,51 доларів США.

Однак, суд не може погодитися з вищевказаним розрахунком, виходячи з наступного.

Так, при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Враховуючи, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 14.04.2010 у справі №2-2062/2010 з відповідача стягнуто 1046194,09 грн заборгованості, тому 3% річних має обраховуватись у гривні, а не у доларах, як вирахував позивач.

Відтак, судом самостійно здійснено розрахунок за наступною формулою: Сума санкції = С х 3 х Д / 365 / 100, де С сума заборгованості; Д кількість днів прострочення.

Оскільки заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів виникла як вказує представник позивача за період з 01.11.2017 по 31.10.2020, тому розмір 3% річних розраховано судом наступним чином:

- з 01.11.2017 по 31.12.2017 (днів: 61) сума 3% річних становить 5245,30 грн (1046194,09 х 3 х 61 / 365 / 100);

- з 01.01.2018 по 31.12.2018 (днів: 365) сума 3% річних становить 31385,82 грн (1046194,09 х 3 х 365 /365/ 100);

- з 01.01.2019 по 31.12.2019 (днів: 365) сума 3% річних становить 31385,82 грн (1046194,09 х 3 х 365 /365/ 100);

- з 01.01.2020 по 31.10.2020 (днів: 305) сума 3% річних становить 26154,85 грн (1046194,09 х 3 х 305 /366/ 100).

Отже, загальний розмір 3% річних за період з з 01.11.2017 по 31.10.2020 становить 94171,79 грн (5245,30 + 31385,82 + 31385,82 + 26154,85).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача до суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних за період з з 01.11.2017 по 31.10.2020 в розмірі 94171,79 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1412,58 грн (94171,79 х 4547,76 /303185,17 = 1412,58 грн)

На підставі викладеного, керуючись ст.11, 15, 18, 509, 625 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 19, 76-82, 141, 223, 247, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації якого: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого: вул. Єреванська, 1, м. Київ, 03087, адреса для листування: вул.Б.Хмельницького, 16-22, м. Київ, 01030, 3 % річних за неправомірне користування коштами за період з з 01.11.2017 по 31.10.2020, які отримано відповідно до кредитного договору №57/08/840 від 10.06.2008 в розмірі 94171,79 грн ( дев`яносто чотири тисячі сто сімдесят одну гривню 79 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації якого: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого: вул. Єреванська, 1, м. Київ, 03087, адреса для листування: вул.Б.Хмельницького, 16-22, м. Київ, 01030, судові витрати з оплати судового збору в сумі 1412,58 грн (одна тисяча чотириста дванадцять гривень 58 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: