Справа № 947/7279/22
Провадження № 4-с/947/37/22
УХВАЛА

03.05.2022

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Якубовській О.В.

За участю адвоката Шаркової Н.Р.

Розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) незаконною та зобов`язання вчинити дії щодо зняття арештів, суб`єкт оскарження: Перший Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), інші учасники справи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ТОВ «Сігма Транс», ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду міста Одеси зі скаргою про визнання бездіяльності Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) незаконною та зобов`язання вчинити дії щодо зняття арештів, суб`єкт оскарження: Перший Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), інші учасники справи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ТОВ «Сігма Транс», ОСОБА_2 .

Скаргу 23.03.2022 року суд прийняв до провадження і призначив до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи.

До судового засідання з`явився представник скаржника адвокат Шаркова Н.Р. Інші учасники до суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи сповіщені. 18.04.2022 року до суду надійшов відзив Першого Київського ВДВС на скаргу ОСОБА_1 . Інші учасники справи заяв, клопотань, пояснень за скаргою не надали.

Свої вимоги скаржниця обґрунтовує наступним: заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2008 року у справі №2-258/08 задоволені позовні вимоги АКІБ «УкрСибабнк» і стягнуто в солідарному порядку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «Сігма Транс» на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСибБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСибБанк», заборгованість за кредитним договором №0 від 26.07.2006 року у сумі 2554664,36 грн. З відповідачів на користь позивача суд стягнув судові витрати.

Рішення суду набрало законної сили і 09 лютого 2009 року Київський районний суд м. Одеси видав виконавчі листи на виконання вищезазначеного судового рішення.

Виконавчий лист №2-258/08, виданий Київським районним судом м. Одеси щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 , перебував на примусовому виконанні в Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, виконавче провадження № 35627000.

Під час проведення виконавчих дій з 2009 року по 2013 рік державними виконавцями накладалися арешти на майно ОСОБА_1 , відомості про це внесені до відповідних реєстрів.

Так, 04.12.2012 року в ході проведення виконавчих дій заступником начальника відділу Дмитренко О.Ю. винесено постанову №35627000 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Обтяження внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 13362395.

20.06.2013 року заступником начальника відділу Дмитренко О.Ю. на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, матеріали виконавчого провадження передано на зберігання до архіву.

07.08.2013 року головним державним виконавцем відділу Дмитренко О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39269416 з виконання виконавчого листа №2-258/08, виданого Київським районним судом м. Одеси від 09.02.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСибБанк» грошової суми в розмірі 2554664,39 грн.

07.08.2013 року в ході проведення виконавчих дій головним державним виконавцем відділу Стояновим Р.В. винесено постанову №39269416 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Обтяження внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером 2299733.

25.11.2013 року заступником начальника відділу Дмитренко О.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV, матеріали виконавчого провадження передано на зберігання до архіву.

ОСОБА_1 стверджує, що 04 січня 2022 року у відповідь на заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень, вона - ОСОБА_1 отримала лист №63420, яким було повідомлено про знищення указаних виконавчих проваджень через закінчення трирічного терміну їх зберігання та неможливість ознайомитись з їх матеріалами.

21 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з вимогою зняти всі накладені в рамках закінчених виконавчих проваджень арештів шляхом винесення відповідних постанов, про що повідомити заявника. Звернення Ясенчук відділом ДВС залишено без уваги і відповіді.

Скаржниця доводить, що бездіяльність державного виконавця, яка виразилася у нерозгляді її звернення та у незнятті арештів, накладених на все її майно, є неправомірною, порушує її права та інтереи як власника майна, тому вона звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність відділу ДВС.

Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) у відзиві на скаргу у задоволенні скарги просив відмовити, і стверджував, що рішення щодо незняття арештів з майна ОСОБА_1 були прийняті відповідно до норм чинного законодавства, в межах повноважень державного виконавця, а також, що ОСОБА_1 не надала допустимих доказів виконання нею в повному обсязі виконавчого листа №2-258/08, виданого Київським районним судом м. Одеси 09.02.2009 року, як і не надала доказів сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Дослідивши надані сторонам докази і наведені доводи, суд дійшов до висновку, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 35627000, відкрите на підставі виконавчого листа №2-258/08 , виданого Київським райсудом м.Одеси 09 лютого 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСибБанк».

04.12.2012 року в ході вчинення виконавчих дій заступником начальника відділу Дмитренко О.Ю. винесено постанову №35627000 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Обтяження внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 13362395.

20.06.2013 року заступником начальника відділу Дмитренко О.Ю. на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, матеріали виконавчого провадження передано на зберігання до архіву.

07.08.2013 року головним державним виконавцем відділу Дмитренко О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження під номером 39269416 з виконання виконавчого листа №2-258/08, виданого Київським районним судом м. Одеси від 09.02.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСибБанк» грошової суми в розмірі 2554664,39 грн.

07.08.2013 року в ході проведення виконавчих дій головним державним виконавцем відділу Стояновим Р.В. винесено постанову №39269416 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Обтяження внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером 2299733.

25.11.2013 року заступником начальника відділу Дмитренко О.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV, матеріали виконавчого провадження передано на зберігання до архіву.

Положеннями статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV в редакції, що діяла на дати накладання арештів на майно ОСОБА_1 встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно зі статтею 57 Закону України № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV в редакції, що діяла на дату закінчення виконавчих проваджень, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Правове регулювання вказаних положень на цей час здійснюється статтями 48, 50, 56 та 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ.

Розглядаючи питання ефективності захисту порушеного права особи, на майно якої у рамках виконавчого провадження накладено арешт, Верховний суд у постанові від 28.10.2020 року у справі № 204/2494/20 зазначив наступне: «Позивач який є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження. У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 №6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 813/1341/15 міститься наступний правовий висновок:

«У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту».

ОСОБА_1 була стороною виконавчих проваджень № 35627000 та №39269416, а тому має право звернутись зі скаргою на дії, бездіяльність або рішення державного виконавця.

Під час здійснення вищевказаних виконавчих проваджень на майно ОСОБА_1 як боржника було накладено арешти, які не були скасовані під час закінчення цих виконавчих проваджень.

З моменту закінчення виконавчих проваджень №35627000 та №39269416 пройшло більше восьми років, тобто строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, визначені Законом України «Про виконавче провадження», як в редакції, яка діяла на момент закінчення виконавчих проваджень, так і в редакції, яка діє на цей час, в будь-якому випадку сплинув.

Факт обтяження власності ОСОБА_1 є втручанням у вільне володіння, користування та розпорядження майном, які захищені Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність відкритих виконавчих проваджень та сплив трьох років після їх закінчення свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арештів майна ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року

№ 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На порушення ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», п.3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», звернення ОСОБА_1 щодо зняття арештів, яке було отримано суб`єктом оскарження 21.01.2022 року, у встановлений законом строк розглянуто не було.

Указані обставини є підставою для визнання бездіяльності Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арештів, накладених на майно ОСОБА_1 , незаконною та зобов`язання Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) арештів з майна ОСОБА_1 , накладених у виконавчих провадженнях №35627000 та №39269416.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст.258,263-265,447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності Першого Київського відділу державної виконавчої служюи у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) незаконною та зобов`язання вчинити дії щодо зняття арештів, суб`єкт оскарження: Перший Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Код ,вул. Генерала Петрова, 1 м. Одеса 65080), інші учасники справи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12), Товариство з обмеженою відповідальністю «Сігма Транс» (65020, м. Одеса, вул. Льва Толстого, 19), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арештів, накладених на майно ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях №35627000 та №39269416.

Зобов`язати Перший Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) арештів з майна ОСОБА_1 , що були накладені у виконавчих провадженнях №35627000 та №39269416:

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 35627000 від 04.12.2012 року Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 13362395;

- постановою б/н від 07.08.2013 року Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, об`єкт обтяження все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2299733.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.354ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Калашнікова О. І.