Справа № 210/6424/21
Провадження № 2/210/458/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2022 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що від шлюбу з ОСОБА_4 в неї народився сини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є відповідачем у справі. Позивач живе сама за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальної допомоги не надає їй. З 20 травня 2004 року позивач є непрацездатною особою, перебуває на обліку в пенсійному фонді України як пенсіонер, отримує пенсію за віком в розмірі 2682 грн. 04 коп. Позивач є особою похилого віку, у зв`язку з чим потребує значних витрат на обстеження лікування та медикаменти, потребує допомоги по сплаті житлово-комунальних послуг, її пенсії не вистачає на оплату житлово-комунальних послуг, проте боргів з оплаті комунальних послуг вона не має. Коштів які залишаються після оплати комунальних послу ледь-ледь вистачає на купівлю продуктів для харчування та одягу.У відповідача на утриманні знаходиться його дитина - ОСОБА_5 , жодних аліментних зобов`язань не має. Інформації про розмір поточних доходів ОСОБА_2 у неї не має. Просить суд стягнути аліменти на своє утримання в розмірі у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а саме у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 21.10.2021 року розгляд справи вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Станом на 19.02.2022 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.23).

ОСОБА_6 є пенсіонером, відповідно до копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 (а.с.10).

Згідно довідки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №862913 від 07.10.2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.04.2021 року по 30.09.2021 року складає 16092,24грн.(а.с.13).

На даний час позивач потребує матеріальної допомоги з боку повнолітнього сина ОСОБА_2 , яку останній в добровільному порядку не надає.

Відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

З дітей, які ухиляються від виконання цих обов`язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям.

Відповідно до ч.3 ст. 172 СК України, якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 18.11.2020 по справі № 757/52096/18.

Відтак, нормами ст. 202 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Частиною 2 ст. 205 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов`язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Позивач є людиною похилого віку, хоча й отримує пенсію, проте інших доходів немає, за станом здоров`я вже не може працювати тобто позивач самостійно не може забезпечити необхідне та належне існування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку (чоловіки - 60 років, жінки - 55 років) та інваліди I, II та III груп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою пенсійного віку, потребує постійного лікування, та є непрацездатною особою у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач ОСОБА_2 є сином позивачки ОСОБА_1 , який досяг повноліття та є працездатною особою.

Враховуючи обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову довічно.

Відповідно до вимог ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідачем не підтверджено належними доказами, що позивач ОСОБА_1 ухилялася від своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_2 . Вказані обставини також не встановлено судом.

Із наявних доказів у справі, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою непрацездатну матір.

Суд вважає, що позивачка обґрунтовувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, отримує пенсію, більшу частину з яких витрачає на придбання ліків, оплату комунальних послуг та продуктів харчування. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, син ОСОБА_2 матеріальної допомоги не надає.

Обов`язок повнолітніх дочки, сина брати участь у додаткових витратах на батьків, окрім сплати аліментів, визначений статтею 203 СК України. Виникнення цього обов`язку пов`язано з особливими обставинами - зокрема, тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю батьків.

Такі додаткові витрати є різновидом аліментних платежів.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що позивач є пенсіонером та отримує невеликий розмір пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене та беручи до уваги матеріальне становище позивача та відповідача та те, що відповідно до вимог СК України ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою непрацездатну матір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), починаючи з 08.11.2021р., і довічно.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.172, 202, 205 СК України, ст. ст.10,12,13,141,259,263-265, 268,272,279,430 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - задовольнити.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 08 листопада 2021 року довічно.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко