Справа № 146/145/21
Провадження № 22-ц/801/382/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 рокуСправа № 146/145/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 146/145/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року, повний текст якого складено 03 грудня 2021 року, ухвалене у складі судді Пилипчука О.В.,

встановив:

В лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов обґрунтовував тим, що до 2008 року позивач перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем. В 2008 році шлюб було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 31 березня 2010 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини вирішено стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісячно.

Відповідач аліменти сплачував нерегулярно, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у сумі 44001,00 грн.

Крім того, позивачка зазначає, що має право на стягнення з відповідача також і неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

11 жовтня 2021 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина в умі 48975,00 грн.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з вересня 2014 року по грудень 2020 року в сумі 42986,55 гривень (сорок дві тисячі дев`ятсот вісімдесят шість гривень п`ятдесят п`ять копійок).

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 796,97 гривень (сімсот дев`яносто шість гривень дев`яносто сім копійок) судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначив, що він не ухилявся від зобов`язань і сплачував аліменти в мінімальних розмірах. Вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ч. 1 ст. 263 ЦПК України, є незаконним та необґрунтованим. Вказує, що розрахунок заборгованості із сплати аліментів державного виконавця Крижопільського ДВС , який є завідомо неправдивим. Звертає увагу, що при винесенні рішення судом першої інстанції не взято до уваги долучені відповідачем докази щодо сплати в 2020 році аліментів в розмірі 3300грн. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції виносячи оскаржуване рішення базував його лише на довідці про наявність заборгованості з аліментів, що була надана державним виконавцем, не взяв до уваги доводів та доказів відповідача.

22 лютого 2022 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 . Батьками дитини є сторони у справі, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як вбачається з виконавчого листа Томашпільського районного суду Вінницької області у справі № 2-664, 31 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, у розмірі по 300 грн щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з 07 грудня 2009 року.

Відповідно до довідки про доходи виданої ОСОБА_2 за період з січня 2018 року по лютий 2018 року, за січень 2018 року з нього відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 644 грн, за лютий 2018 року з нього відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 453,25 грн. (а.с.27)

Відповідно до довідки про доходи виданої ОСОБА_2 за період з жовтня 2018 року по липень 2019 року, за грудень 2018 року з нього відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 1640,93 грн, за січень 2019 року з нього відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 1811,25 грн., за лютий 2019 року з нього відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 1811,25 грн., за березень 2019 року з нього відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 1811,25 грн., за квітень 2019 року з нього відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 1811,25 грн., за травень 2019 року з нього відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 1811,25 грн., за червень 2019 року з нього відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 905,63 грн., за липень 2019 року з нього відраховано на сплату аліментів грошові кошти в сумі 1163,33 грн.(а.с.28)

Згідно письмових повідомлень до поштових переказів наданих до суду відповідачем, 25.01.2021 року було здійснено поштовий переказ № 9/0090 на суму 300 грн., 25.08.2020 року було здійснено поштовий переказ № 7/0089 на суму 300 грн., 21.05.2020 року було здійснено поштовий переказ № 3/0050 на суму 300 грн., 26.11.2020 року було здійснено поштовий переказ № 1/0059 на суму 300 грн., 27.01.2020 року було здійснено поштовий переказ № 2/0043 на суму 300 грн., 22.06.2020 року було здійснено поштовий переказ № 1/0062 на суму 300 грн., 08.04.2020 року було здійснено поштовий переказ № 0/0006 на суму 300 грн., 21.09.2020 року було здійснено поштовий переказ № 6/0052 на суму 300 грн., 30.10.2020 року було здійснено поштовий переказ № 3/0083 на суму 300 грн., 17.12.2020 року було здійснено поштовий переказ № 9/0048 на суму 300 грн., 21.07.2020 року було здійснено поштовий переказ № 9/0157 на суму 300 грн.. Поштові повідомлення містять обведення, на поштовому повідомленні до переказу № 9/0157 міститься напис олівцем «Комаргород Ковтун». (а.с.60)

Відповідно до наданого на ухвалу суду від 09.06.2021 року розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 згідно рішення №2-664, виданого Томашпільським райсудом Вінницької області 30.03.2020 року, сформованого та підписаного державним виконавцем Херсун М.М. вбачається, що заборгованість по виплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 становить 48975,00 грн. Період за який було здійснено розрахунок з 09.2012 року по 05.2021 року. Окрім того до суми заборгованості в розрахунку включений борг згідно розрахунку ВДВС Томашпільського РУЮ станом на 01.09.2012 року в сумі 7575,41 грн. (а.с. 75-76)

Вказаний розрахунок надійшов із супровідним листом № 7771 від 17.06.2021 року засвідченим підписом начальника Крижопільського РВ ДВС. (а.с.74)

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові ВС від 18.01.2021 року у справі № 636/3546/17, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Відповідач у своєму відзиві та представник відповідача в судовому засіданні зазначали, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від відповідача причин, без вини відповідача, однак жодних доказів на підтвердження вказаного суду не надано.

До твердження відповідача про направлення позивачу з січня по грудень 2020 року аліментів на загальну суму 3300 гривень суд відноситься критично, оскільки надані суду оригінали письмових повідомлень до поштових переказів не містять вказівки ким та кому було здійснено платіж, не містять вказівки про призначення платежу.

Також суд першої інстанції критично поставився до доводів відповідача про нелегітимність розрахунку заборгованості наданого на ухвалу суду, оскільки вказаний розрахунок виданий уповноваженим органом, сформований державним виконавцем, направлений суду із супровідним листом підписаним начальником Крижопільського РВ ДВС. Даний розрахунок на момент розгляду справи неоскаржений, не змінений та не скасований.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом частин 1 та 3 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Відтак, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

При розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд вважає за необхідне виходити з розрахунку заборгованості по аліментах, складених державним виконавцем відповідно до ч.3 ст. 195 СК України.

Таким чином розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів та утримання неповнолітніх дітей за період з вересня 2014 року по грудень 2020 року складає: 379245,60 грн.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Як встановлено з позовної заяви про збільшення позовних вимог та як підтверджено представником позивача в судовому засіданні, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2014 року по грудень 2020 року в сумі 48975 гривень, однак відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 згідно рішення № 2-664, за період з вересня 2014 року по грудень 2020 року становить 42986,55 грн.

При цьому слід врахувати, що за правилами ч. 1 статті 196 СК України, розмір пені не може перевищувати загального розміру заборгованості по аліментах, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 42986,55 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів та утримання неповнолітньої дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд першої інстанції вірно виходив насамперед з інтересів дитини, оскільки батько виконує свій обов`язок по утриманню дитини неналежним чином, аліменти не сплачує, внаслідок чого дитина не отримувала відповідного матеріального забезпечення з боку відповідача.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи що позивачем доведено наявність підстав для стягнення пені, представником відповідача в судовому засіданні визнано факт наявності заборгованості, не доведено відсутності вини відповідача у виникненні даної заборгованості, а також часткове підтвердження позивачем збільшених позовних вимог, тому позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги у цілому фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Судом першої інстанції правильно відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України було враховані правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права, які викладені у постанові Верховного суду у справі №572/1762/15-цвід 25.04.2018 року.

ОСОБА_2 був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, відповідачем до суду не надано.

Також відповідачем не наведено суду підстав (особливостей матеріального, сімейного стану тощо), у зв`язку з якими він може бути звільнений від сплати пені, тому колегія суддів відхиляє доводи скарги про відсутність його відповідальності за порушення сплати аліментів.

Положенням частини 1 ст. 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання.

Таким чином доводи скарги не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Внаслідок цього відповідно до ст. 141 ЦПК України підстав для розподілу судових витрат немає.

Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючи І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун