Справа №541/302/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2022 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вергун Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Кирди Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Миргородський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації шляхом зобов`язання вчинити дії по спростуванню інформації, -

в с т а н о в и в :

12 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, шляхом зобов`язання вчинити дії по спростуванню інформації.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15 січня 2020 року біля будівлі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області відбувся мітинг, на якому позивач, як адвокат та чоловік голови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М., був звинувачений відповідачем в корупційних діяннях пов`язаних з розглядом судом, зокрема, і суддею Куцин В.М., справ про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП. Відповідач ОСОБА_2 під час цього мітингу розповсюдив фактичні твердження про його причетність до закриття судом 81 справи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП та наявності конфлікту інтересів у нього, як адвоката та його дружини як судді, що виник при розгляді нею справ зазначеної категорії за його участі, як захисника правопорушників. Відповідач звинуватив його в корупційних діяннях.

В ході проведення мітингу відповідач повідомив наступне: "у 2019 році в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані. Майже в усіх цих справах адвокатом у порушників є чоловік голови суду. Невже на прямий конфлікт інтересів ні у кого не виникає запитань". Ця інформація була розміщена на сайті Інтернет-видання "Полтавщина" за його підписом та в інтерв`ю телеканалу "Центральний". Крім того, мітингувальники тримали в руках плакат з написом "Валя+Вася=Корупція". Також на будівлі суду був розміщений плакат з номером його телефону та написом "куплю алко справи по суду не дорого". Організатором цього мітингу, як випливає із подій, які там відбувалися, був ОСОБА_2 . Позивач зазначив, що інформація розміщена на плакаті з номером телефону та написом "куплю алко справи по суду не дорого" стосується саме його, а не іншої особи та його певної поведінки, наявність якої він заперечує.

Неправдиву інформацію було розповсюджено засобами масової інформації з посиланням на Інтернет видання «Полтавщина» та на пояснення активістів, а саме: телеканал "Центральний", інтернет видання "Deро.uа", інтернет видання «Деловая столица», інтернет видання "Гордон", інтернет видання "Полтавщина», інтернет видання " Магнолія ТВ ", інтернет видання " ІНФОРМАЦІЯ_1 », інтернет видання "Українські новини", відео на сторінці мережі Facebook Миргородського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області та на особистій сторінці Facebook відповідача ОСОБА_2 .

Зазначав, що опублікування неправдивої інформації призвело до приниження його ділової репутації, оскільки поширено щодо нього інформацію, яка не відповідає дійсності та принижує його честь і гідність та негативно вплинула на ділову репутацію. Опублікування неправдивої інформації також призвело до морального дискомфорту, він змушений був виправдовуватися перед знайомими, а наразі витрачає значну кількість свого часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану ділової репутації.

Враховуючи наведене просив суд:

1) визнати такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 публічно поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 на мітингу, що відбувся біля приміщення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, що розташований за адресою м. Миргород вул. Гоголя, 133, та в інтернет-виданні «Полтавщина» в статті під заголовком «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд», автором якої є ОСОБА_2 , розміщеної в розділі новини о 12:56 годині 15 січня 2020 року, інформацію наступного змісту «протягом 2019 року в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані, та те, що майже в усіх цих справах адвокатом у порушників був чоловік голови суду, ОСОБА_1 » та на плакатах з написом «куплю алко справи по суду не дорого » та «Валя +Вася= Корупція» / а.с.68, т.1 /;

2) зобов`язати ОСОБА_2 на особистій сторінці Facebook розмістити інформацію під заголовком «Спростування», зазначивши, що ним та іншими учасниками акції 15 січня 2020 року біля Миргородського міськрайонного суду Полтавської області та на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» в статті під заголовком «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд» було поширено недостовірну інформацію наступного змісту: «у 2019 році в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані. Майже в усіх цих справах адвокатом у порушників є чоловік Голови суду». Повідомляю, що ця інформація не відповідає дійсності. Я, ОСОБА_2 , не володію будь-якими фактичними даними, які б підтверджували наведену в статті інформацію стосовно громадянина ОСОБА_1 » та розмістити резолютивну частину рішення суду. Повідомити Інтернет-видання «Полтавщина» про задоволення позовних вимог позивача для спростування виданням інформації, яка підлягає спростуванню;

3) зобов`язати ОСОБА_2 розмістити інформацію під заголовком «Спростування», зазначивши, що ним та іншими учасниками акції 15 січня 2020 року біля Миргородського міськрайонного суду Полтавської області та на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» в статті під заголовком «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд» було поширено недостовірну інформацію наступного змісту: «у 2019 році в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані. Майже в усіх цих справах адвокатом у порушників є чоловік Голови суду». Повідомляю, що ця інформація не відповідає дійсності. Я, ОСОБА_2 , не володію будь-якими фактичними даними, які б підтверджували наведену в статті інформацію стосовно громадянина ОСОБА_1 » та розмістити резолютивну частину рішення суду на тих сайтах та Інтернет-виданнях де була розповсюджена неправдива інформація.

Ухвалами Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12,13, 28 лютого 2020 року задоволено самовідводи усіх суддів цього суду та за розпорядженням голови суду від 28 лютого 2020 року справу передано на розгляд до Великобагачанського районного суду Полтавської області, як до найбільш територіально наближеного суду.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі / а.с.102-105, т.1 /.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 29 квітня 2021 року звернувся до Полтавського апеляційного суду з апеляційною скаргою та просив скасувати рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 березня 2021 року, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі / а.с.112-121, т.1 /.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області, - без змін / а.с.149-157, т.1 /.

03 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою та просив скасувати рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 березня 2021 року й постанову Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі /а.с.166-175, т.1/

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 частково задоволено, рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 березня 2021 року й постанову Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції / а.с.202-208, т.1 /.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи №541/302/20 між суддями Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2021 року, головуючим суддею у ній визначено суддю Прасол Я.В. / а.с.212, т.1 /.

09 грудня 2021 року суддя Прасол Я.В. заявила самовідвід у розгляді зазначеної справи /а.с.213, т.1 /.

Цього ж дня, ухвалою суду заяву про самовідвід судді Прасол Я.В. задоволено, справу передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України / а.с.224-225, т.1 /.

Розпорядженням голови Великобагачанського районного суду Полтавської області Ячала Ю.І. № 1 від 13 грудня 2021 року справу № 541/320/20 передано до Шишацького районного суду Полтавської області, як найбільш територіально наближеного / а.с.221, т.1/.

20 грудня 2021 року справа №541/320/20 /провадження №2/551/345/21/ надійшла до Шишацького районного суду Полтавської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шишацького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2021 року справу визначено для розгляду судді Шишацького районного суду Полтавської області Вергун Н.В. / а.с.224, т.1 /.

Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до провадження з призначенням її до розгляду у відкритому підготовчому засіданні о 09 год. 00 хв. 17 січня 2022 року, яке, у зв`язку з неявкою відповідача, було відкладено до 10 год. 00 хв. 28 січня 2022 року / а.с.225-226, 230, т.1 /.

27 січня 2022 року на електронну адресу суду від представника позивача адвоката Куцина А.В. надійшло клопотання про виклик свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також просив викликати в судове засідання для дачі пояснень уповноваженого представника Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області та ОСОБА_7 , яка займала посаду прес-секретаря Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області.

Ухвалою суду від 28 січня 2022 року клопотання представника позивача адвоката Куцина А.В. задоволено, підготовче провадження у справі закрито, її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні о 10 год. 30 хв. 14 лютого 2022 року / а.с.1-2, т.2 /.

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року проведення судового засідання у справі відкладено до 10 год. 00 хв28 лютого 2022 року / а.с.3, т.2 /.

28 лютого 2022 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи не відбувся, проведення судового засідання відкладено до 10 год. 00 хв. 26 квітня 2022 року.

Сторони та їх представники, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися.

26 квітня 2022 року на електронну адресу суду від представника позивача адвоката Куцина А.В. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача в судовому засіданні, на підставі наявних у справі документів і без виклику, заявлених раніше, свідків.

Відповідач ОСОБА_2 відзив до суду не подав і такий не міститься в матеріалах справи при розгляді іншими судами.

За правилами ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі сторін та їх представників на підставі наявних у ній доказів та, керуючись ст.280 ЦПК України, не вбачає за можливе ухвалити заочне рішення у справі.

Перевіривши фактичні обставини справи належними і допустимими доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, суд, керуючись принципом верховенства права, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За правилами ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пунктах 1, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 81 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Крім того, в пункті 6.5. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18 /провадження №12-110гс19/ зроблено висновок, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

З наявних матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні, встановлено, що відповідач був учасником мітингу, який проходив 15 січня 2020 року біля будівлі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, тримав на мітингу плакат та в ході мітингу надав журналісту засобу масової інформації інтерв`ю, де висловив своє обурення станом розгляду справ обумовленої категорії в місцевому суді, зазначивши, що всі справи, які були порушені поліцією, суд провалив.

15 січня 2020 року о 12 год. 56 хв. інтернет-видання «Полтавщина» опублікувала інформацію: «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд» під заголовком розміщена світлина території поблизу приміщення суду з мітингувальниками, які тримають плакати.

Далі в тексті інформації зазначено наступне:

«В Миргородському районі місцева голова суду ОСОБА_8 за декілька років перетворила місцевий районний суд в будинок продажу судових справ.

Майже всі протоколи по ст. 130 (керування транспортними засобами в станів алкогольного сп`яніння) залишились на користь водіїв. На запитання активістів «Чому не притягнутий жоден водій до адміністративного покарання?» представниця суду відповіла наступне: Особа вважається невинуватою у вчиненні адмінправопорушення, якщо співробітники поліції порушили процедури огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адмінправопорушення».

Далі розташоване фото з розміщеним на дереві плакатом «У 2019 році продали 81 справу паяних водіїв». За нею слідує інше фото, а саме: плакат на вході в приміщення суду - «Центр (суд) продажу справ». Після чого слідує текст: «Невже усі 81 адмінпротокол складений з порушеннями?»

Потім прямою мовою зазначено:

- Майже в усіх цих справах адвокатом у порушників є чоловік Голови суду. Невже на прямий конфлікт інтересів ні у кого не виникає запитань? заявляє активіст ОСОБА_9 .

Цікавим фактом є також розміщення адвокатського офісу, поряд з будівлею районного суду, де працює чоловік ОСОБА_10 .

Після цього знову фото із зображенням плакату - «Вимагаємо справедливості і законності».

Далі розміщений текст:

«Також активісти наводили факти незаконного збагачення родини голови суду. Адже по деклараціям чоловіка, він не отримує прибутків з адвокатської діяльності. Хоча родина має маєтки, сільськогосподарські землі та декілька преміальних автівок. Активісти будуть звертатися до правоохоронних та антикорупційних органів, а також в Офіс Президента щодо перевірки наданої інформації».

Під зазначеною інформацією стоїть підпис ОСОБА_11 , громадський діяч.

Оцінюючі вищезазначену інформацію, що опублікована в інтернет-виданні «Полтавщина», її структурне зображення, розміщення фотосвітлин з відповідним змістом плакатів, особисті висловлювання у вигляді прямої мови відповідача, а також наявність підпису відповідача під всією публікацією, суд вважає доведеним той факт, що власне відповідач у такий спосіб поширив інформацію саме про позивача, яку останній вважає неправдивою та просить її спростувати.

При цьому, суд не бере до уваги, твердження відповідача, яке значиться на CD-диску в ході розгляду справи попередніми судами, про те, що йому невідомого хто саме опублікував та підписав від його імені поширену в інтернет-виданні «Полтавщина» вищевказану інформацію. Так, заперечуючи свою причетність до авторства зазначеної публікації в інтернет-виданні «Полтавщина», відповідач не спростував наявність свого підпису під вказаною публікацією, не надав доказів вчинення дій, які б свідчили про його заперечення щодо авторства вказаної публікації.

Також, судом встановлено, що 15 січня 2020 року, о 14 годині 35 хвилин Миргородський районний відділ поліції ГУ НП в Полтавській області на власній сторінці Facebook опублікував наступну інформацію: «Миргородський відділ поліції ГУ НП в Полтавській області, 15 січня в 14:35, Миргород. Сьогодні, 15 січня у Миргороді громадські активісти провели мирну акцію стосовно незгоди з рішеннями Миргородського міськрайонного суду. Громадський актив міста висловив невдоволення рішеннями у справах про накладення стягнень за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП (керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння). Порушень роботи судової установи чи публічного порядку поліцією не зафіксовано».

До зазначеної публікації долучено чотири фотографії: одна із зображенням вивіски суду, три інших із плакатами наступного змісту: «У 2019 році продали 81 справу п`яних водіїв», «Вимагаємо справедливості і законності», «Суд - це не лоток на базарі».

Крім того, судом встановлено, що відповідач цього ж дня, а саме - 15 січня 2020 року, о 15 год. 01 хв., на власній сторінці Facebook здійснив репост вказаної інформації про проведення мітингу 15 січня 2020 року поблизу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, яка була розміщена на власній сторінці Facebook Миргородського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області.

17 січня 2020 року, о 13 годині 50 хвилин на сайті телеканалу «Центральний» було опубліковано відео мітингу, який відбувся 15 січня 2020 року поблизу приміщення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області. Відео містить інформацію, що ОСОБА_12 є учасником мітингу та зміст його інтерв`ю, яке він надав журналісту.

Розміщену на сайті інтернет-видання «Полтавщина» інформацію було розповсюджено іншими засобами масової інформації з посиланням на її джерело, а саме: інтернет-видання "Deро.uа", інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_3 », інтернет-видання " ОСОБА_13 ", інтернет-видання "Полтавщина», інтернет-видання " Магнолія ТВ ", інтернет-видання " ІНФОРМАЦІЯ_1 », інтернет- видання "Українські новини".

Відтак, суд доходить до висновку, про доведеність у даній справі поширення інформації, яка стосується позивача.

При цьому, поширена інформація містить висловлювання, в яких наявна негативна інформація щодо особи позивача. Оскаржувана інформація виражена не у формі критики чи суб`єктивної оцінки дій. У ній відсутні мовно-стилістичні засоби. Тому вона не є оціночними судженнями. Фактично, висловлювання виражені у формі тверджень про вчинення заявником протиправних діянь.

Поширена інформація, за своїм характером та змістом, ґрунтується на твердженнях про причетність позивача до вчинення злочинних дій та здійснення протиправної діяльності.

Проаналізувавши інформацію, а також характер використаних при її викладенні мовностилістичних засобів, зокрема, відсутність алегорій, сатири, гіпербол тощо, суд дійшов висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватись як оціночні судження.

На підставі всебічної та повної оцінки доказів у справі суд дійшов висновку, що поширена інформація про заявника є недостовірною, оскільки доказів про вчинення позивачем корупційних дій не надано. Тому, суд погоджується з доводами останнього, який здійснює адвокатську діяльність, що поширення інформації, про спростування якої він просить, порушуються його немайнові права на повагу до честі та гідності, й принижують ділову репутацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 270, 297 ЦК України, серед іншого, має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Крім того, ст. 299 ЦК України гарантує кожній фізичній особі право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Суд вважає, що оскаржувані твердження, формують негативну громадську думку позивача, руйнують його репутацію, при цьому, вони не є підтвердженими жодними належними доказами, а тому є такими, що порушують право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації.

Суд також погоджується з тим, що поширена інформація є негативною, оскільки її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для його адвокатської діяльності.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить заявнику. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У зв`язку з цим, суд бере до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, зокрема, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь /стаття 277 ЦК України/.

Відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 ЦК України, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У зв`язку з чим, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 34 Конституції України, ст. 201, 270, 275, 277, 299 ЦК України, ст.5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, Законом України «Про інформацію», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 публічно поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 на мітингу, що відбувся біля приміщення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, який розташований за адресою м. Миргород вул. Гоголя, 133, та в інтернет-виданні «Полтавщина» в статті під заголовком «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд», автором якої є ОСОБА_2 , розміщеної в розділі новини о 12:56 годині 15 січня 2020 року, інформацію наступного змісту «протягом 2019 року в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані, та те, що майже в усіх цих справах адвокатом у порушників був чоловік голови суду, ОСОБА_1 » та на плакатах з написом «куплю алко справи по суду не дорого » та «Валя +Вася= Корупція».

Зобов`язати ОСОБА_2 на особистій сторінці Facebook розмістити інформацію під заголовком «Спростування», зазначивши, що ним та іншими учасниками акції 15 січня 2020 року біля Миргородського міськрайонного суду Полтавської області та на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» в статті під заголовком «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд» було поширено недостовірну інформацію наступного змісту: «у 2019 році в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані. Майже в усіх цих справах адвокатом у порушників є чоловік Голови суду». Повідомляю, що ця інформація не відповідає дійсності. Я, ОСОБА_2 , не володію будь-якими фактичними даними, які б підтверджували наведену в статті інформацію стосовно громадянина ОСОБА_1 » та розмістити резолютивну частину рішення суду. Повідомити Інтернет-видання «Полтавщина» про задоволення позовних вимог для спростування виданням інформації, яка підлягає спростуванню.

Зобов`язати ОСОБА_2 розмістити інформацію під заголовком «Спростування», зазначивши, що ним та іншими учасниками акції 15 січня 2020 року біля Миргородського міськрайонного суду Полтавської області та на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» в статті під заголовком «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд» було поширено недостовірну інформацію наступного змісту: «у 2019 році в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані. Майже в усіх цих справах адвокатом у порушників є чоловік Голови суду». Повідомляю, що ця інформація не відповідає дійсності. Я, ОСОБА_2 , не володію будь-якими фактичними даними, які б підтверджували наведену в статті інформацію стосовно громадянина ОСОБА_1 » та розмістити резолютивну частину рішення суду на тих сайтах та Інтернет-виданнях де була розповсюджена неправдива інформація.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: