Номер провадження: 22-з/813/100/22
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

03.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Громіка Р.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Комлевої О.С. у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про зобов`язання привести нежитлове приміщення в первісний стану,

встановив:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2019 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про зобов`язання привести нежитлове приміщення в первісний стан було задоволено частково

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 також звернулись до суду з апеляційними скаргами.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04 липня 2019 року скасовано, прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

До Одеського апеляційного суду 09 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у вищевказаній цивільній справі за нововиявленими обставинами.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду було обрано колегію суддів у складі Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Комлевої О.С.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за вищевказаною заявою та витребувано матеріали цивільної справи з Приморського районного суду м. Одеси, які надійшли до апеляційного суду 15 березня 2022 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи суддю Гірняк Л.А. було замінено на суддю Князюка О.В. та ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року призначено справу до розгляду на 08 червня 2022 року о 10 год. 00 хв.

19 квітня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Комлевої О.С. з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Заява про відвід обґрунтована тим, що при розгляді та винесенні постанови від 24 листопада 2021 року колегія суддів було невірно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин. Також заявник посилається на те, що колегія суддів жодним чином не врахувала під час винесення постанови доводи відповідача та не надала їм належної правової оцінки, невірно розподілила тягар доказування та безпідставно втрутилась у права відповідачів як власників майна. Крім того заявник вважає, що постанова від 24 листопада 2021 року була винесена на підставі неналежних доказів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Комлевої О.С. визнано необґрунтованою. Справу передано до канцелярії апеляційного суду для визначення у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку судді для вирішення питання про відвід.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Комлевої О.С. передано на розгляд судді Громіка Р.Д.

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Комлевої О.С. не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України, якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Також слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

За обставинами даної справи заявник, звертаючись до суду із заявою про відвід судді, не навела підстав та не надала доказів, які б свідчили про зацікавленість суддів в розгляді справи або про наявність об`єктивних дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів. Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями колегії суддів.

Проте відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів заявником не наведено.

Оскільки відсутні підстави для відводу суддів, що містяться в національному законі, а також відсутні будь-які прояви упередженості суддів або їх особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь-які правомірні сумніви в безсторонності суддів з об`єктивної точки зору при розгляді процесуальних питань вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Комлевої О.С. не підлягає задоволенню.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно із ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами неприпустимо.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Комлевої О.С. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: Р.Д. Громік