Ухвала

28 липня 2022 року

м. Київ

справа № 464/1647/21

провадження № 61-7100ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі - АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 138 138,94 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12 листопада 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за кредитним договором у розмірі 138 138,94 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року скасовано рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 листопада 2021 року, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за кредитним договором у розмірі 98 304,40 грн. В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом підтверджено в розмірі 98 304,30 грн. Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 39 834,64 грн, суд урахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд вважав недоведеними посилання позивача, на невиконання відповідачем умов, передбачених Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів, Тарифами банку з обслуговування кредитних карток та паспортом споживчого кредиту «Кредитна картка з пільговим періодом», які розміщені на офіційному сайті банку, як невід`ємних частин кредитного договору, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що саме з цим Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів відповідач ознайомився та погодився з його умовами, а також те, що вказаний документ містив умови, зокрема, й щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами в розмірі, зазначеному в розрахунку заборгованості.

Апеляційний суд також урахував висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, відповідно якого ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року, в якій заявник просив скасувати оскаржуване судове рішення, та залишити без змін рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 листопада 2021 року.

Зауважив, що зазначена справа не визнавалася судами попередніх інстанцій малозначною, а тому до неї не застосовуються обмеження щодо права на касаційне оскарження.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481,00 грн.

Предметом позову у цій справі є вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 138 138,94 грн.

Отже, ціна позову у цій справі складає 138 138,94 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00*100=248 100,00).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Доводи заявника про те, що судам попередніх інстанцій зазначена справа на визнавалася малозначною, тому до такої справи не підлягає «касаційний фільтр», Верховний Суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 ЦПК України умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Частина шоста наведеної норми процесуального закону визначає перелік справ, які за своїми ознаками (предметом позову) є малозначними, тобто такими в силу закону, незалежно від процесуального її віднесення до малозначної -судом.

Верховний Суд також ураховує, що апеляційний суд здійснив перегляд рішення місцевого суду відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, тобто врахувавши ціну позову у справі.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко