Справа № 446/2722/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2022 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Самсін М. Л.
за участі:секретаря судового засідання Новосад І.В.
Позивач звернувся із позовом, у якому зазначає, що проживає у сільській місцевості. Будучи працівником соціальної сфери сільськогосподарського підприємства набув право на отримання права на земельний пай. Зазначає, що не включення його у списки пайовиків є неправомірним та порушено його право. Просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право на перебування у списках осіб, як члена в колгоспі ім. Леніна, який був перейменований в СВСГ «Кам`янка», які мають право на отримання земельної частки (паю) із запасу на території, яка знаходиться на території Дернівського старостинського округу Львівської області та визнати за ним право власності на середню земельну частку (пай) площею 2,57 га без визначення меж земельної ділянки в натурі.
Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно записів у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 та довідкою № 74, яка 05.10.2021 року видана приватною агрофірмою «Лан», 18.04.1983 року вступив у колгосп ім. Леніна де був прийнятий на посаду тракториста. Адміністративний центр даного колгоспу розташовувався у с. Сапіжанка Кам`янка-Бузького району Львівської області. У даному колгоспі він працював по 26.04.1984 і був звільнений за власним бажанням. Вдруге у колгосп ім. Леніна поступив та був знову прийнятий на посаду тракториста 17.07.1985 року. У даному колективному сільськогосподарському підприємстві працював по 20.10.2006 року, тобто більше 20-ти років.
Довідкою, яка 05.10.2021 року видана приватною агрофірмою «Лан» підтверджується, що 24.01.1991 року, згідно рішення зборів уповноважених колгосп ім. Леніна був перейменований в СВСГ «Кам`янка», а 12.02.1992 року СВСГ «Кам`янка» була реорганізована у спілку власників селянських господарств (СВСГ), яка в подальшому була ліквідована і на її базі 16.01.1997 року була створена ПАФ «Кам`янка», яка 17.02.2000 року реорганізована у ПАФ «Лан», яка діє в даний час на основі оренди майнових і земельних паїв колишніх членів СВСГ Кам`янка».
Отже, у період з 1985 по 2006 роки я постійно працював і був членом вищезазначених колективних сільськогосподарських підприємств, у яких своєю працею постійно сприяв збільшенню майна підприємства, тому вважаю, що будучи членом даних підприємств я набув право на отримання земельного паю і це право підтверджується наступними доказами.
Так, мотивувальною частиною рішення сесії Дернівської сільської ради від 28.04.2004 року підтверджується, що ОСОБА_1 був включений в попередні списки громадян на отримання середньої земельної частки (паю) по Дернівській сільській ради і йому сільською радою був виданий земельний сертифікат ЛВ № 0126170 на земельну ділянку площею 2,57 га. Однак, як підтверджується вищезазначене рішення сільської ради в списках осіб на отримання земельного паю затверджених розпорядженням голови Кам`янка-Бузької РДА від 24.03.2006 року позивача з невідомих причин не включили, а тому незважаючи на наявність виданого на йог ім`я земельного сертифіката, через вищезазначені причини, земельної частки (паю) по Дернівській сільській раді він не отримав.
Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому, з метою реалізації своїх прав на земельну частку (пай) позивач, 19.11.2012 року на ім`я тодішнього сільського голови с. Дернів подав заяву про включення його у списки осіб на отримання середньої земельної частки (паю). На підставі даної заяви Дернівська сільська рада 11.12.2012 року винесла рішення №313, яким просила голову Кам`янка-Бузької РДА включити позивача у додаткові списки громадян на отримання середньої земельної частки (паю) по Дернівській сільській ради та виділити йому у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,57 га за рахунок земель запасу за межами села с. Дальнич Кам`янка-Бузького району Львівської області.
Рішення Дернівської сільської ради № 313 від 11.12.2012 року для його подальшої реалізації було скероване до Кам`янка-Бузької РДА. Однак, позивачу стало відомо від працівника архівного відділу, голова Кам`янка-Бузької РДА розпорядження про включення його у додаткові списки осіб на отримання середньої земельної частки (паю) за межами села Дальнич не виносив, оскільки таке розпорядження відсутнє в архівному відділі Львівського РДА.

Право власності на земельну ділянку виникає тільки після одержання її власником відповідно зареєстрованого документа, яким є державний акт.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу України на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні фізичної особи, зацікавленої у її приватизації, виготовляється технічна документація із землеустрою для складання документу (державного акту), що посвідчує право власності на земельну ділянку.

Відповідно до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999;року №43, яка діяла на момент формування списків і видачі державних актів - державні акти заповнювалися і видавалися в двох примірниках - один видавався землевласнику а інший з відміткою «архівний» та відповідною документацією із землеустрою залишався на зберіганні у районному відділі (управлінні) Держкомзему (на сьогоднішній день Держземагенства).

Відповідно до п. 2 розділу 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року - вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера.

Згідно наказу №168 від 15 липня 2008 року «Про внесення змін та доповнень до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» встановлено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру та його структурні підрозділи.

Згідно з п. 9 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснення державної реєстрації земельних ділянок, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства віднесено до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах та містах обласного значення.

Згідно земельного кодексу України в редакції 1990 року, з часу коли виникло право на земельну ділянку, передбачено, що суб`єктом права на земельну частку (пай) є громадяни України і право на одержання у власність земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, яка передається безкоштовно в межах середньої земельної частки. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій.

Згідно Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, земельного кодексу України.

Згідно п.г. ст. 81 ЗКУ громадянин України набув права власності на земельну ділянку на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної її земельної частки (паю).

Згідно постанови Верховної Ради України №563-12 від 18.12.1990 року «Про земельну реформу» п.1 оголошено всі землі УРСР об`єктом земельної реформи з 15.03.1991 року. Відповідно до згаданої постанови здійснення земельної реформи покладено на сільські ради, які до 15.03.1991 року повинні були провести інвентаризацію земель всіх категорій, а також провести реєстрацію громадян, які бажають організувати селянське (фермерське) господарство, розширивши підсобне господарство.

Згідно постанови Верховної Ради України №2200-12 від 13.03.1992 року «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» зобов`язано сільські ради до 01.05.1992 року визначити програму жителів села в земельних ділянках, а обласну раду зобов`язано до 01.06.1992 року розробити затвердити обласну програму земельної реформи на 1992-1995 роки. Крім цього, п.5 цієї постанови передбачено, що роздержавлення і приватизація земель сільськогосподарського призначення провадиться починаючи з 15.05.1992 року відповідно до проектів, які розрозбляються керівництвом господарства і затверджуються за поданням сільської ради районною радою.

Відповідно до Указу Президента України №584/2000 від 12.04.2000 року «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи», з метою забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села, задоволення їх потреб у земельних ділянках, підвищення використання земель запасу і резервного фонду, було вирішено п.1 районним адміністраціям вжити заходів щодо виділення до 01.11.2000 року із земель запасу та резервного фонду земельних ділянок і надання їх в користування особам, які працювали в сільськогосподарському підприємстві, пенсіонерам, та особам, що проживають в сільській місцевості.

Листом Держкомзему від 29.09.2000 року підтверджено право громадян-членів недержавного сільськогосподарського підприємства як співвласників колективної власності на землю, яке набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право приватної власності на землю недержавному сільськогосподарському підприємству з обов`язковим додатком, списком громадян-членів зазначеного підприємства.

На базі колишніх колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських підприємств були створені КСП, яким землю передано на підставі державного акта на право колективної власності на неї. Таке право на землю отримали всі колишні працівники колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських утворень, пенсіонери, які стали членами новостворених КСП. Кожному з них належала частка (пай), кожен набув право при бажанні отримати її для самостійного господарювання, створення селянського (фермерського) господарства, передачі в оренду або залишення своєї частки землі у колективній власності членів КСП на умовах оренди.

Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Указу Президента України Про порядок паювання» мають члени КСП кооперативу, АТ відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списку доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП. До вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його КСП у колективну власність земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, що працювали на ній.

Оскільки ОСОБА_1 в період з 18.04.1983 р. по 20.10.2006 р. працював у колективних сільськогосподарських підприємствах, а саме колгоспі ім. Леніна, агрофірмі колгоспі «Кам`янка», СВВСГ та ПАФ «Кам`янка», ПАФ «ЛАН» та являвся їхнім членом, тобто належав до числа осіб даних колективних сільськогосподарських підприємств і його право на отримання земельної частки (паю) гарантоване законом, тому при розпаюванні земель йому належить середня земельна частка (пай) по Дернівській раді в розмірі 2,57 га.

Державний комітет України по земельних ресурсах у листі від 22.08.2001 р. за N 14-17-2-111580/4251 роз`яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватись у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян-членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП.

Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , має право на середню земельну частку (пай) із земель запасу, яка розташована на території Дернівського старостинського округ Львівської області, як члена в колгоспі ім. Леніна, агрофірмі колгоспі «Кам`янка», СВВСГ та ПАФ «Кам`янка», ПАФ «ЛАН» та являвся їхнім членом «Дружба», в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі в розмірі 2,57 га., а тому позов слід задовольнити,

Керуючись ст. 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 12,81, 247, 263-265 ЦПК України, 1216, 1218, 1258, ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на середню земельну частку (пай) площею 2,57 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі, яка знаходиться в адміністративних межах Дернівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області, як члену колективного сільськогосподарського підприємства.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.

Суддя : Самсін М.Л.