ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2942/22 Справа № 191/2192/19 Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що відповідно до кредитного договору б/н від 09 грудня 2009 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 5000,00 грн., зі сплатою за користування ним відсотків. Однак, у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка згідно уточнених позовних вимог складає 6818,88 грн., з яких: 2533,27 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4285,61 грн. - заборгованість по пені.

Враховуючи викладене, Банк просив стягнути з відповідача вказану суму кредитної заборгованості.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідача кредитну заборгованість в сумі 6818,88 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Банку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Банком пропущено строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості. При цьому, відмовляючи у стягненні витрат на правничу допомогу, суд виходив з їх недоведеності.

З вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ ПриватБанк на обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на факт укладення між сторонами кредитного договору № б/н від 09 грудня 2009 року, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 5000,00 грн., зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, на підтвердження укладання вказаного кредиту та виниклої кредитної заборгованості банк надав розрахунок заборгованості за договором, за яким останній платіж відповідача був здійснений 25 листопада 2015 року, тоді як із позовом Банк звернувся лише 06 червня 2019 року.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Під час слухання справи в суді першої інстанції, відповідач заявив про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності (а.с. 129).

Керуючись вказаними нормами права, а також встановивши, що відповідач останній раз здійснила погашення заборгованості за наданим кредитом 25 листопада 2015 року, а з позовом Банк звернувся лише 06 червня 2019 року, - колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин загального трирічного строку позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст. 267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що Банком не пропущено строк позовної давності, так як відповідач здійснив останні платіж 21 серпня 2020 року, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи встановлено, що 05 лютого 2020 року державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Курбатової М.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом, виданим Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області 04 грудня 2019 року.

Згідно довідки АТ Дніпропетровський Втормет про звіт відрахувань по виконавчому листу, з лютого 2020 року підприємство здійснювало відрахування із заробітної плати відповідача.

Тобто, викладене спростовує висновок суду першої інстанції про добровільність сплати відповідачем кредитної заборгованості.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3301,90 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3301,90 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко