Справа № 204/1304/22
Провадження № 6/204/66/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Сокола Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі подання начальника відділу Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сухова І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Рішенням суду від 16 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволено.

17 лютого 2022 року до суду надійшло подання начальника відділу Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сухова І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 (а. с. 1-3).

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Чечелівському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 65166505 з примусового виконання виконавчого листа № 204/8741/19, що виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 10 березня 2021 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 77529 гривень 55 копійок та судового збору у сумі 1162 гривні 94 копійки. 26 квітня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржницю зобов`язано подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, та яку надіслано сторонам виконавчого провадження. Вказано, що рішення, на день звернення до суду, боржницею не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, нею не здійснено. Під час виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що боржниці на праві власності належать: нежитлова будівля, реєстраційний/кадастровий номер 21446880 ( АДРЕСА_1 ); спільна часткова власність на 1/2 квартири, реєстраційний/кадастровий номер 01 ( АДРЕСА_2 ); земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний/кадастровий номер :02:004:0063 ( АДРЕСА_3 ), однак ОСОБА_1 рішення суду не виконує. Боржниця будь-яких доходів не отримує. 22 грудня 2021 року, 14 січня 2022 року та 08 лютого 2022 року на адресу боржниці надсилалися виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак боржниця на виклики не з`явилася, про причини неявки державного виконавця не повідомила. Вважає, що боржниця свідомо ухиляється від виконання судового рішення, тому, з метою забезпечення його виконання, виникла потреба в обмеженні її у праві виїзду за межі України.

У судове засідання представник Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, прохав проводити розгляд справи за відсутності представника (а. с. 3).

Дослідивши подання з доданими до нього документами, суд вважає, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимогст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Приписами ч.ч. 2, 4ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Також,статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з вимогами п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, під час здійснення виконавчого провадження, має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Приписами ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено зобов`язання боржника, відповідно до яких він зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Аналізуючи вказану норму закону, можна зробити висновок про те, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В своєму поданні державний виконавець посилається на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про наявність відкритого виконавчого провадження, умисно ухиляється від виконання рішення суду, оскільки не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного їй майна, а також з тих підстав, що вона не отримує будь-яких доходів та на підтвердження своєї правової позиції посилається на статтю 377-1 ЦПК України.

Суд не бере до уваги дані доводи, оскільки стаття 377-1 ЦПК України, на яку посилається на підтвердження своєї правової позиції державний виконавець, в цивільному процесуальному кодексі України взагалі відсутня.

З метою доведення умислу боржниці на ухилення від виконання остаточного судового рішення державний виконавець мав надати докази обізнаності боржниці про триваюче щодо неї виконавче провадження, а також докази її ухилення від участі у вчиненні певних виконавчих дій.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мащук О.С. 26 квітня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65166505 з примусового виконання виконавчого листа № 204/8741/19 від 10 березня 2021 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 77529 гривень 55 копійок та судового збору у сумі 1162 гривень 94 копійки.

Однак доказів на підтвердження факту виконання державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на підтвердження факту отримання боржницею постанови про відкриття виконавчого провадження, суду не надано. Також суду не надано доказів того, що державний виконавець здійснювала виклик боржниці, а остання, в свою чергу, такі виклики отримувала.

Оскільки докази отримання боржницею постанови про відкриття виконавчого провадження та виклики до державного виконавця відсутні, вважати боржницю такою, що належним чином повідомлена про свої права та обов`язки у виконавчому провадженні, неможливо. Через необізнаність боржниці про відкрите стосовно неї виконавче провадження умисел на ухилення від виконання остаточного судового рішення не є доведеним.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, а саме - подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов`язково має містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік);підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Також, у поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю. Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Однак, в долучених до подання документах відсутні будь-які докази про направлення на адресу боржниці повідомлення про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду її за межі України, інших документів, які б свідчили про направлення повідомлення боржниці (реєстру кореспонденції, зворотних повідомлень) суду не надано, що свідчить про недотримання законних прав людини і громадянина та позбавляє суд можливості на справедливий розгляд справи.

Таким чином, суду не надано доказів свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, а сам факт наявності відкритого виконавчого провадження не свідчить про ухилення боржниці від виконання судового рішення, а наявність грошового зобов`язання не є підставою для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Суд наголошує на тому, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому, згідно із вимогами ч. 3 указаної статті, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржниці без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

З цих підстав, суд вважає, що підстави для задоволення подання начальника відділу Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сухова І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 , відсутні.

Разом з тим, суд роз`яснює державному виконавцю, що відмова у задоволенні подання не перешкоджає повторному зверненню з аналогічним, у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність застосування тимчасового обмеження у праві виїзду боржниці за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 258, 260, 261, 267, 352-353, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання начальника відділу Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сухова І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, через суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів зо дня її підписання або через п`ятнадцять днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна