КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року місто Київ.

Справа 760/20585/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3676/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

секретаря судового засідання Беби В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Споживчого товариства Гаражно-будівельного кооперативу «Первомайський» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року ( у складі судді Кушнір С.І., інформація щодо дати складання повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом Споживчого товариства Гаражно-будівельного кооперативу «Первомайський» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся у серпні 2018 року до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним договір № 3 участі в будівництві авто-мийного комплексу на земельній ділянці по АДРЕСА_1 від 05.06.2009 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 05.06.2009 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (голова правління СТ ГБК «Первомайський» на момент підписання договору) було укладено договір № 3 участі в будівництві авто мийного комплексу на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Зазначає також те, що відповідно до п. 1.1 Договору сторони зобов`язуються шляхом інвестицій Сторони 1 (відповідача) у сфері виконання робіт по проектуванню та будівництву авто-мийного комплексу з офісним приміщенням на земельній ділянці на АДРЕСА_1 право на користування якої належить ГБК «Первомайський».

Згідно з пунктами 1.3, 1.5 Договору Сторона 1 (відповідач) приймає на себе функції замовника та інвестора по проектуванню та будівництву Об`єкта.

Посилається також на те, що у відповідності до п. 2.1. Договору Сторона 1 (відповідач) отримує у власність Об`єкт у частині другий поверх та перший поверх (вказаному на план-схемі), загальною площею 172, 4 м2 (згідно виконавчої документації), а Сторона 2 отримує у власність Об`єкт у частині: санвузол (згідно вказаному на план-схемі), загальною площею 4, 59 м/2 (згідно виконавчої документації) та 10% від чистого прибутку надання послуг з мийки автомашин Сторони 1 (п. 2.2., 2.3. Договору).

Вважає, що викладені вище пункти договору та договір в цілому необхідно визнати недійсним, так як ОСОБА_2 не мав достатні повноваження на укладення такого договору.

У відповідності до п. 8.2.7. Статуту Споживчого товариства гаражно-будівельного кооперативу «Первомайський», повноваження щодо прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном належать виключно Вищому органу управління ГБК «Первомайський», в особі Загальних зборів.

В свою чергу, як вбачається з розділу 10 Статуту, Голова Правління ГБК «Первомайський» не наділений повноваженнями щодо розпорядження майном ГБК «Первомайський ».

Представник позивача посилається на те, що загальних зборів Кооперативу з питання надання повноважень колишнім головою споживчого товариства гаражно-будівельний кооператив «Первомайський» на розпорядження майном Кооперативу та укладення з ОСОБА_1 будь яких угод та договорів щодо майна Кооперативу не відбувалось та не проводилось, рішення щодо майна кооперативу, а саме створення та реконструкції авто-мийного комплексу не виносилось, що в свою чергу створює наслідки недійсності підписаного раніше договору, який був підписаний ОСОБА_2 з перевищенням своїх повноважень.

Звертає увагу суду на те, що в договорі не визначені реквізити земельної ділянки, на якій буде здійснюватися будівництво авто-мийного комплексу, зокрема, не визначено кадастровий номер.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», забороняється інвестування в об`єкти, створення і використання яких не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних, радіаційних, екологічних, архітектурних та інших норм, встановлених законодавством України, а також порушує права та інтереси громадян, юридичних осіб і держави, що охороняються законом.

Окрім цього, умови договору не відповідають вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема, Розділу IV (регулювання забудови територій).

У зв`язку з вищевикладеним просить задовольнити позов повністю.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року взадоволенні позову Споживчого товариства Гаражно-будівельного кооперативу «Первомайський» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, СТ Гаражно-будівельний кооператив «Первомайський» 12.12.2021 року звернувся з апеляційною скаргою, безпосередньо до апеляційного суду в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає, що рішення Солом`янского районного суду м.Києва від 25.10.2021р. є необґрунтованим, а його висновки не відповідають , викладеним у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, наявне неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що відповідно до статуту Товариства Гаражно-будівельний кооператив "Первомайський" від 05.04.1995р. , а саме п.3.1 - вищим органом управління Позивача є загальні збори його членів.Договір № 3 від 05.06.2009р. укладений між колишнім головою ОСОБА_2 (особисто, як приватною особою) Споживчого Товариства Гаражно-будівельний кооператив "Первомайський" та ОСОБА_3 стосується створення, набуття та переділу нерухомого майна та права власності Кооперативу, питання яких є виключною компетенцію Загальних зборів Кооперативу.

Жодного відношення до спорудження авто-мийного комплексу на земельної ділянці Позивача відповідач не має, відповідно до договору № 3 від 05.06.2009р. ОСОБА_4 жодних взятих на себе зобов`язань з 2009р. та по теперішній час невиконував, що підтверджує фіктивність даної угоди, підписаної формально та з перевищенням повноважень.

21 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, обґрунтованій тим, що з доводами апеляційної скарги не погоджується,так як Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що викладені в позовній заяві. Тому вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Враховуючи викладене, просив апеляційну скаргу ГБК «Первомайський» залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

21 лютого 2022 року на адресу апеляційного суду надійшло від позивача заперечення на відзив, в якому просить суд не брати до уваги відзив відповідача, оскільки відповідач вводить суд в оману і не надає жодного доказу, що саме за його грошові кошти було здійснено будівництво авто-мийного комплексу; Крім того зазначає про обізнаність позивача про відсутність повноважень у голови правління кооперативу щодо укладання договору у 2009 році , так як відповідач має юридичну освіту і був членом правління СТГБК «Первомайський» .

В судовому засіданні представник СТ ГБК «Первомайський» Батюк О.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Представник ОСОБА_5 яка діє в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, одним із яких може бути визнання правочину недійсним.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Визнаючи угоду недійсною на підставі частини першої статті 203 ЦК України, суди у рішенні мають встановити, якому саме закону чи іншому нормативному акту оспорювана угода не відповідає. При чому, виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Юридична особа, відповідно до ст. ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України, є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Правочини юридична особа вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Згідно з ч. 1 ст. 237 та ч. 1 ст. 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, які вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Статтею 241 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником, з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважав встановленими такі обставини.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.06.2009 р. між ОСОБА_1 (Сторона-1) та головою правління СТ ГБК «Первомайський» Кіблицьким М.В. (Сторона-2) укладено договір № 3 участі в будівництві автомийного комплексу на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (право на користування якої належить ГБК «Первомайський»).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.5 якого відповідач приймає на себе функції замовника та інвестора по проектуванню та будівництву зазначеного авто-мийного комплексу. В розділі 9 Договору «Юридичні адреси, банківські реквізити та підписи сторін», як Сторона-2 зазначено ГБК «Первомайський» () та міститься відбиток печатки зазначеної юридичної особи.

У відповідності до п. 4.1 Статуту Споживчого товариства гаражно-будівельного кооперативу «Первомайський», затвердженого протоколом зборів № 5 від 05.04.1995 р., майно ГБК складається з основних фондів, а також інших цінностей, вартість яких відображається в самостійному балансі ГБК.

У відповідності до п. 4.3 Статуту розпорядженням майном ГБК здійснюються загальними зборами членів ГБК та правлінням відповідно до своєї компетенції, що визначена статутом.

Відповідно до п.3.11 Статуту голова правління є вищою посадовою особою ГБК, він без довіреності діє від імені ГБК, керує роботою правління ГБК, скликає його засідання та підписує рішення, прийняті правлінням.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_1 міг знати про наявність обмежень повноважень у голови правління СТ ГБК «Первомайський» Кіблицького М.В. щодо укладення договору № 3 участі в будівництві авто-мийного комплексу на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , а тому правових підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України для визнання такого правочину недійсними в судовому засіданні не встановлено.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи , а ті обставини, які суд вважав встановленими спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Відповідно до п. 4.3 Статуту розпорядження майном ГБК здійснюються загальними зборами членів ГБК та правлінням відповідно до своєї компетенції, що визначена статутом.

Відповідно до п.3.11 Статуту голова правління є вищою посадовою особою ГБК, він без довіреності діє від імені ГБК, керує роботою правління ГБК, скликає його засідання та підписує рішення, прийняті правлінням.

Доводи представника відповідача про те, що укладений договір не є договором відчуження спростовуються змістом самого договору, відповідно до якого передбачено, що збудовані на земельній ділянці приміщення, переходять у власність відповідача. (окрім невеликого приміщення вбиральні) Слід зазначити, що земельна ділянка на якій проводилось будівництво на праві користування належала кооперативу, а за укладеним договором, земельна ділянка під приміщенням також переходить у володіння відповідача, а тому колегія суддів погоджується, що укладений договір містить в собі положення, які передбачали в тому числі і відчуження майна кооперативу, а відповідно таке рішення мало прийматись за Статутом виключно Загальними зборами. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили, що загальні збори кооперативу в будь-який спосіб схвалювали договір щодо передачі земельної ділянки кооперативу під будівництво авто-мийки відповідачу. При цьому колегія зазначає, що не має значення за чиї кошти проводилось будівництво, з огляду на те, що таке є самочинним в розумінні вимог ЦК України.

Таким чином, судом встановлено, що укладений спірний договір, є таким що порушує права кооперативу, укладений з перевищенням повноважень головою правління, без прийняття відповідного рішення загальними зборами кооперативу.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 92 ЦК України, перевищення повноважень представника або посадової особи юридичної особи при укладенні цивільного договору може мати наслідки визнання такого договору недійсним лише у разі, коли контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно, зокрема знав про відсутність у підписанта прав на укладення такого договору. При цьому тягар доведення недобросовісності та нерозумності третьої особи несе юридична особа, яка стверджує про таку недійсність. Такі висновки викладенні у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі №911/2129/17 (№12-45гс19), на яку посилався й суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

З огляду на норми статей 92,237 - 239,241 ЦК України для визнання недійсним договору, укладеного юридичною особою з третьою особою, з підстави порушення установленого обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, не має самостійного юридичного значення факт перевищення повноважень органом чи особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, як і сам по собі факт скасування довіреності представнику, який у період її чинності здійснював свої права та виконував обов`язки за цією довіреністю.

Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи чи про припинення дії довіреності, виданої представнику юридичної особи, який укладає договір від її імені.

Відповідних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі N 668/13907/13-ц, та Верховний Суд України у постановах від 27 квітня 2016 року у справі N 6-62цс16, 12 квітня 2017 року у справі N 6-72цс17.

Таким чином, для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не знав про відсутність повноважень в голови кооперативу укладати з ним договір від 05 червня 2009 року та посилання представника відповідача на те, що відповідач не був членом кооперативу, а відповідно не мав доступу до його статуту, та не був обізнаний з його змістом спростовується змістом укладеного договору, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_4 має право укладати договір з ГБК на підставі членства, крім того останній має юридичну освіту, тобто будучи членом кооперативу, укладаючи договір останній, проявивши розумну обачність повинен був бути обізнаний зі статутом кооперативу, та мав достатній рівень освіти, щоб зрозуміти відсутність повноважень у голови кооперативу одноосібно розпоряджатись майном без рішення загальних зборів.

Вирішуючи питання про застосування позовної давності, про яку було заявлено представником відповідача, колегія суддів, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що про наявність укладеного інвестиційного договору за 2009 рік, кооперативу стало відомо, лише після того як ОСОБА_4 надав договір на вимогу нового керівництва, -голови кооперативу Дмитренко Р.В. В документах кооперативу спірний договір був відсутній, що підтверджується протоколом загальних зборів кооперативу від 06 травня 2015 року, в якому зазначено про зобов`язання ОСОБА_7 надати документи в строк до 30 травня 2015 року які надавали йому дозвіл на будівництво мийки на території кооперативу.

Разом з тим , останній вимогу не виконав і в строки зазначені в протоколі документи не надав. Після чого 20 жовтня 2016 року на наступних зборах правління ГБК на яких ОСОБА_4 був присутній , він повторно був зобов`язаний впродовж 14 днів надати пакет документів на підставі яких останній провів приватизацію мийки, вказане рішення було виконано і кооперативу був пред`явлений спірний договір. Так як, позивач звернувся з позовом в серпні 2018 року, останній не пропустив трирічний строк звернення до суду з того часу, коли дізнався про порушене право.

Суд першої інстанції, вищенаведеним обставинам та доказам належної правової оцінки не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України:

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

§ неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

§ недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

§ невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

§ порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення за неповного з`ясування обставин справи, ті обставини справи, які суд вважав встановленими є недоведеними, висновки суду не відповідає встановленим обставинам, судом порушені норми матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що апеляційний суд ухвалює рішення на користь позивача, з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення судовий збір за подачу позову 1762 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві ) грн., та за подачу апеляційної скарги у розмірі 2643 ( дві тисячі шістсот сорок три ) грн.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Споживчого товариства Гаражно-будівельного кооперативу «Первомайський» - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Визнати недійсним договір № 3 участі в будівництві авто-мийного комплексу на земельній ділянці по АДРЕСА_1 від 05.06.2009 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діяв від імені Гаражно-будівельного кооперативу «Первомайський»

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Споживчого товариства Гаражно-будівельного кооперативу «Первомайський» судовий збір за подачу позову 1762 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві ) грн.. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 2643 ( дві тисячі шістсот сорок три ) грн.

Реквізити сторін:

Споживче товариство Гаражно-будівельного кооперативу «Первомайський» , за адресою: вул. Уманська, 12-а, м. Київ, 03087

ОСОБА_1 за адресою: РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2022 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик