ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1201/22 Справа № 183/5224/19 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному частковому майні, стягнення грошової компенсації, визнання права власності на частку майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки домоволодіння,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Вирішено припинити права власності ОСОБА_2 на 2/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. А житловою площею 24,7 кв. м загальною площею 43,8 кв. м, прибудови літ. а; тамбуру літ. а1; погрібу літ. м; убиральні літ. Г; літньої кухні літ. Б; сараю літ. В; колодязя літ. К; огорожі - № 2, воріт № 3.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 2/16 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 15756,00 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість грн. 00 коп.) шляхом виплати зазначеної суми з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, грошові кошти на який було внесено ОСОБА_1 згідно квитанції Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" № 0.0..2 від 10.09.2019 року та № 0.0.4.1 від 30.09.2019 року.

Судові витрати за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному частковому майні покладено на позивача ОСОБА_1 .

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки домоволодіння відмовлено.

Судові витрати за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки домоволодіння покладено на позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 /а.с. 16-20 Том 2/.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де оскаржує рішення суду в частині розподілу судових витрат, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та права його, як позивача, на відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи по суті.

На виконання вимог ст. 360 ЦПК України, ОСОБА_2 28 березня 2022 року подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що ця справа є малозначною та не є складною, а розмір судових витрат позивача ОСОБА_1 значно перевищує допустимий розмір витрат у таких справах. Просила залишити рішення суду першої інстанції в цій частині без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегією суддів встановлено, що при задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 судові витрати за його позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному частковому майні покладено на позивача ОСОБА_1 , а при відмові у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 судові витрати за її зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки домоволодіння покладено на позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не можна, з огляду на наступне.

Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 27 серпня 2019 року (а.с. 1 Том 1).

За розглядом позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку про їх задоволення, що у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, є підставою для покладення сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду на відповідача ОСОБА_2 .

При цьому, колегія суддів враховує і задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , та наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1152,60 грн., сплата якого підтверджується квитанцією №03М3-573К-Х1АО-454К від 26 січня 2020 року(а.с.49 Том 2), який сплачено на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2022 року(а.с.45).

Розглядаючи вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням судової будівельно - технічної експертизи у розмір 4998 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 15 593,62 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві від 19 березня 2020 року (а.с.159-169 Том 1) заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на його користь витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4998,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7986,32 грн.

Після пред`явлення зустрічного позову ОСОБА_2 у відзиві на зустрічний позов (а.с.175-181 Том 1), представником відповідача ОСОБА_1 заявлено про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 7054,00 грн., а також надано докази, що підтверджують витрати ОСОБА_1 у зв`язку із участю представника в судових засіданнях - адвоката Потягайло І.О. на суму 1692,55 грн.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 надано:

- копія договору про надання професійної правничої допомоги від 22 липня 2019 року (а.с.30,31 Том 1);

- копія додаткової угоди від 20 березня 2020 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 22 липня 2019 року (а.с.186 Том1);

- копія ордера адвоката від 22 липня 2019 року (а.с.50 Том 1);

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Потягайло І.О. (а.с.32 Том 1);

- копія актів виконаних робіт №№ 1/22-19; 2/22-19; 3/22-19; 4/22-19 (а.с.51,52,189,233 Том1);

- детальні описи наданих адвокатом послуг (а.с.57,58, 191, 232 Том 1);

- копія рахунку ГО-1953 про проведення судової будівельно-технічної експертизи на суму 4998,00 грн. (а.с.121 Том 1);

- копія акту прийому-передачі послуг з проведення судової будівельно-технічної експертизи на суму 4998,00 грн. (а.с.120 Том 1);

- копія квитанції про сплату судової будівельно-технічної експертизи на суму 4998,00 грн. (а.с.55 Том 1).

Колегія суддів приходить до висновку, що проведення судової будівельно - технічної експертизи було необхідно для вирішення цієї справи по суті, оскільки частка не може бути виділена в натурі, якщо річ є неподільною, що потребувало спеціальних знань експерта для вирішення цього питання, тому колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта та вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на проведення судової будівельно - технічної експертизи у розмірі 4998,00 грн.

Також позивачем ОСОБА_1 , з метою отримання професійної правничої допомоги під час апеляційного оскарження рішення суду від 09 листопада 2021 року, апелянтом з адвокатом Потягайло І.О. укладено додаткову угоду № 2 від 06 грудня 2021 року до договору про надання професійної правничої допомоги №22 від 22 липня 2019 року. На виконання цього договору адвокатом надано, а апелянтом прийнято послуги адвоката, що підтверджується актом про прийняття-передачу наданих послуг №5/22-19 від 07 грудня 2021 року та сплату 1860,75 грн..

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. п. 7, 48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 15 593,62 грн., які є співмірними та підтвердженими письмовими доказами, при цьому, враховуючи, що спір між сторонами дійсно існував та відповідачем порушувались майнові права на нерухоме майно позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що помилково судом першої інстанції взято до уваги не було при вирішенні питання розпоідлу судових витрат у справі.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині розподілу судових витрат у справі з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 768,40 грн., сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1152,60 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4998 грн., витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 15 593,62 грн., а всього - 22 512,62 грн.

В іншій частині розподілу судових витрат у справі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року - залишити без змін.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року - скасувати в частині розподілу судових витрат у справі.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 768,40 грн., сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1152,60 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4998 грн., витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 15 593,62 грн., а всього - 22 512,62 грн.

В іншій частині розподілу судових витрат у справі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О. Макаров