Дата документу 18.04.2022
Справа № 334/5789/20
Провадження № 2/334/890/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Філіпової І. М.,

за участю секретаря Єременко А. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача три відсотки річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором №ZPUKA8 від 02.10.2008 року у розмірі 1570, 96 Долар США, що за курсом 27, 60 станом на 02.09.2020 року відповідно складає 43 358, 50 грн.

Позивач зазначає, що 02.10.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №ZPUKA8, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6814, 68 доларів США на термін до 01.10.2013 року. Оскільки відповідачем умови договору належним чином не виконувалася, позивач був змушений звернутися до суду.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2011 року було частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та звернуто стягнення на предмет застави. Прострочена сума заборгованості за кредитним договором складає 6659, 37 доларів США, тому позивач на підстав ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача за період з 23.10.2012 року по 02.09.2020 року три проценти річних в розмірі 1570, 96 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2021 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 577, 45 доларів США, що за курсом 27,60 на 02.09.2020 року становить 15 937, 62 грн.

22.10.2021 року відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2021 року було задоволено.

В судове засідання представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що ще у 2013 році повністю погасив заборгованість за кредитом.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 02.10.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ZPUKA8 від 02.10.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6814,69 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 16, 92 процента річних з метою придбання автомобіля, яки є предметом застави за вказаним кредитним договором.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська №2/0417/8552/2012 від 26.11.2012 року, який набрав законної сили 05.12.2012 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №ZPUKA8 від 02.10.2008 року було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ 210934, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2014 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2015 року, який набрав законної сили 09.11.2015 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №ZPUKA8 від 02.10.2008 року в сумі 21830,20 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 08.10.2012 року складає 174 488 грн - було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ 210934, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . В іншій частині позову відмовлено.

Згідно копії повного витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 21.07.2014 року, виконавче провадження №36163752 за виконавчим листом №2/0417/8552/2012 виданим 07.12.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про звернення стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ 210934, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в рахунок погашення заборгованості в розмірі 174 488 грн з боржника ОСОБА_1 , було закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням ( боржником добровільно сплачено 30.12.2013 року суму в розмірі 176 233, 69 грн).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача 3 проценти річних за період з 23.12.2012 року по 02.09.2020 року на суму боргу в розмірі 6 659, 37 доларів США складає 1570, 96 доларів США.

Позивач у своїх поясненнях від 24.01.2022 року знову посилається на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2011 року, при цьому стверджує, що винесення вказаного рішення не свідчить про припинення договірних відносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та стверджує, що сума прострочена ума заборгованості складає 6659, 37 доларів США. До вказаних пояснень позивачем надано виписку з 02.10.2008 по 13.01.2022 за рахунком № НОМЕР_3 , проте фактично містить відображену інформацію за період з 21.11.2008 року по 17.09.2009 року.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного розрахунку, який би підтверджував наявність заборгованості у розмірі 6659,37 доларів США, на які позивач нараховує 3 відсотки річних.

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення,у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Не виконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, що відповідає правовій позицій висловленій Великою Палатою Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц від 08.11.2019 року.

Враховуючи, що право на отримання кредитором 3 відсотків річних, передбачених ст. 625 ЦК України виникає у випадку наявності невиконання боржником грошового зобов`язання, за відсутності обґрунтування позивачем наявності заборгованості за кредитним договором у розмірі 6659,37 доларів США, добровільного виконання ОСОБА_1 рішення суду та погашення заборгованості у повному обсязі у розмірі 176 233,69 грн 30.12.2013 року, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 526,599, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Проголошення повного тексту рішення 22.04.2022 року о 12 год. 30 хв.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач:Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , МФО 305299

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Філіпова І. М.