Єдиний унікальний номер 341/2164/21
Номер провадження 2/341/239/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

представниці позивача Мули Х. О.,

розглянув у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» про визнання кредитного договору недійсним.

ВСТАНОВИВ:

Представниця позивача Мула Х. О. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТзОВ "Фінансова Компанія «Інвеструм» про визнання кредитного договору недійсним, в якому просить визнати недійсним договір про надання фінансового кредиту від

22 вересня 2021 року № 15649-09/21.

В обгрунтування позовних вимог представниця позивача зазначила, що 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 дізнався про те, що, нібито, 22 вересня 2021 року між ним та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» укладено договір пронадання фінансового кредиту № 15649-09/2021 (далі - Договір). Проте ОСОБА_1 не вчиняв ніяких дій для отримання за цим Договором кредитних коштів ні в письмовому, ні в електронному вигляді, ні в будь-який інший спосіб, а також не здійснював жодних дій, що могли б призвести до укладення цього договору. На час укладення договору перебував за кордоном, а його паспорт на час укладення договору був недійсним, оскільки в ньому не була вклеєна фотокартка у зв`язку з досягненням 25-річного віку. Зазначає, що сім карта оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_1 перебувала в нього вдома станом на 22.09.2021, а він сам за кордоном. Просить визнати вказаний договір недійсним та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 грудня 2021 року, яке відкладено на 21 січня 2022 року та 09 лютого 2022 року.

21 грудня 2021 року відповідач надіслав до суду відзив, у якому позов не визнав. Заперечуючи проти доводів позивача, вказав, що порядок укладення кредитного договору між сторонами здійснювався відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" та Правил надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для цього виду договору. Позивач при укладенні договору здійснив всі дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору, без яких таке укладення було б неможливим. Також зазначив, що позивач створив на сайті відповідача особистий кабінет і вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в особистому кабінеті позивача. Так як договір є електронним правочином, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На офіційному веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. У момент, коли позивач заповнив заяву з метою отримання кредитних коштів, він автоматично прийняв пропозицію (оферту) відповідача та приєднався до умов публічного договору щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів. Крім того, вказав, що Договір про надання фінансового кредиту ОСОБА_1 оформив вп`яте. Вважає позов необгрунтованим та просить відмовити у його задоволенні.

05 січня 2022 року представниця позивача надіслала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що позивач коштів у сумі 8000,0 грн на його картковий рахунок не отримував.

Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року передано цю цивільну справу за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 березня 2022 року апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 адвокатки Мули Х. О. задоволено. Ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 01 квітня 2022 року прийнято до провадження цю цивільну справу та призначено судове засідання на 14 квітня 2022 року.

У судове засідання з`явилась представниця позивача Мула Х. О. Представник відповідача не з`явився, хоча повідомлений про розгляд справи належним чином відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України (а. с. 153).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частина третя статті 223 ЦПК України).

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі представника відповідача на підставі наявних матеріалів.

У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та суду пояснила, що позивач кредитний договір не підписував ні електронним ні цифровим підписом, не направляв відповіді про прийняття пропозиції укласти договір, оскільки такої пропозиції від відповідача не надходило. Тексту кредитного договору позивач не отримував. Позивач не отримував інформацію про умови кредиту за кредитним договором, оскільки не підписував його та відповідно не ознайомився в правилами надання послуг відповідача. Також представниця позивача зазначила, що відсутні факти отримання позивачем кредитних коштів, адже для отримання таких позичальнику необхідно пройти процедуру погодження та верифікації, яку позивач не проходив. Про наявність кредитного Договору ОСОБА_1 дізнався випадково. У момент оформлення Договору перебував за кордоном, сім картою із телефонним номером НОМЕР_2 мобільного оператора «Київстар» не користувався, оскільки така знаходилась за адресою реєстрації позивача в Україні. Також, ніхто з родичів позивача не користувався цією сім картою. Зазначила, що реєстрація на сайті відповідача здійснена не на електронну адресу позивача. Отже, відповідач не здійснив ідентифікацію та верифікацію ОСОБА_1 як користувача/споживача. 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відділу поліції щодо оформлення кредиту на його ім`я невідомою особою. Просить задоволити позов та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Заслухавши представницю позивача, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

22 вересня 2021 року між ТзОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 укладено спірний договір про надання фінансового кредиту № 15649-09/2021, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 8000,0 грн строком на 20 днів і сплатою за користування кредитом 912,5 процентів річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 процентів на добу (а. с. 61).

Відповідно до пункту 1.2 Договору строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Товариства (далі - Правила) - https:/www.zecredit.com.ua (пункт 1.7 Договору).

Згідно з пунктом 1.6 Договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної Клієнтом.

У пункті 3.4.1 визначено обов`язок клієнта надати, зокрема, достовірну особисту інформацію.

Пунктами 6.1, 6.8 Договору передбачено, що останній складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений і повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства.

Згідно з пунктом 2.1 Правил Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення.

Відповідно до пункту 2.2 Правил Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта, надсилається повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта.

Сторони домовились, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (пункт 2.3 Правил).

У пункті 2.9 Правил передбачено, що з метою впевненості, що Клієнт є власником вказаної банківської платіжної карти, Товариство має право здійснити верифікацію зазначеної карти.

Пунктами 2.16-2.21 Правил встановлено, що у разі прийняття позитивного рішення про видачу кредиту, Товариство робить Клієнту в особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Договору про надання фінансового кредиту, яки ймістить усі істотні умови. Клієнт може прийняти (акцептувати ) пропозицію укласти Договір про надання фінансового кредиту або відмовитись від пропозиції. У випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту), Клієнт натискає кнопку «З умовами договору (оферти) згоден», після чого Клієнту надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який Клієнт має ввести у відповідне поле. У момент введення коду на сайті Товариства Клієнт направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду договір вважається підписаним та завантажується в особистий кабінет клієнта. На вимогу Клієнта Товариство може надати укладений договір на паперовому носії.

Як вбачається з копії спірного договору, позичальник використав електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем ) - 0927.

Відповідно до копії закордонного паспорта ОСОБА_1 від 19 квітня 2018 року серії НОМЕР_3 підтверджується, що він виїхав з Республіки Польща до України 25 вересня 2021 року (а. с. 25).

Позивач звернувся до відділу поліції № 3 (м. Галич) ГУНП в Івано-Франківській області щодо оформлення кредиту на його ім`я невідомою особою (а. с. 30-33, 35-36).

Відповідно до відповіді ПАТ «Київстар» на адвокатський запит від 09 лютого 2022 року № 2651688/03/03 вбачається, що телефонний номер НОМЕР_2 у період з 01 червня 2021 року до 31 грудня 2021 року обслуговувався знеособлено (анонімно) та вказаний номер за ОСОБА_1 як абонентом не був зареєстрований. Електронні комунікаційні послуги, що надаються знеособлено (анонімно), розшифруванню не підлягають (а. с. 154-155).

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суд виходить з такого.

Предметом доказування у справі, яка розглядається, є не наявність чи відсутність у ОСОБА_1 кредитної заборгованості перед ТзОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм», її розмір, чи факт виконання умов кредитного договору з боку ТзОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм», зокрема в частині надання позивачу передбачених договором 8000,0 грн позики.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Окремо суд звертає увагу на те, що позивач просить визнати Договір саме недійсним, а не неукладеним. Визнання договору недійсним та визнання договору неукладеним є різними за своєю правовою природою способами захисту порушеного права.

Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як зазначалось, відповідно до Правил надання коштів у позику після вводу одноразового ідентифікатора (отриманого смс повідомленням коду) договір вважається підписаним та завантажується в особистий кабінет клієнта.

Згідно з приписами частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями частин першої - третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Оскільки у своєму позові і доводах сторона позивача не зазначає жодну з перерахованих правових підстав для визнання Договору недійсним, то суд дійшов висновку, що правовим обгрунтуванням підстав позову є, на думку позивача, недодержання положень саме частини третьої статті 203 ЦК України, тобто позичальник заперечує своє волевиявлення на укладення Договору.

Оспорюваний Договір укладено відповідно до статті 10 Закону України «Про електронну комерцію», у якій зазначено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з приписами статті 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

У статті 3 Закону передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Отже, нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Таким чином, укладання оспорюваного у цій справі Договору без прийняття пропозиції зі сторони позивача було б неможливим. Отже, у момент, коли позивач заповнив заявку з метою отримання кредитних коштів, він автоматично прийняв пропозицію (оферту) відповідача та приєднався до умов публічного договору щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів.

Договір укладений в електронному варіанті та з використанням електронного підпису. Аналізуючи вище викладені положення законодавства та умов Договору, Правил, суд дійшов висновку про те, що без отримання листа на адресу електронної пошти позивача та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТзОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» за допомогою логіна, особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання даних банківської платіжної картки позивача, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача.

Позивач здійснив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто він самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з відповідачем у договірні відносини на умовах, визначених Правилами. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договору. Саме позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Товариства.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не бере до уваги доводи сторони позивача з огляду на таке.

Наявна у паспорті ОСОБА_1 відмітка про виїзд 25.09.2021 за межі Республіки Польщі не є належним і достатнім доказом його перебування за межами України саме 22.09.2021. Також позивач жодними належними доказами не довів, що сім карта оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_1 перебувала станом на 22.09.2021 в Україні. При цьому позивач визнає, що використовує вказаний номер мобільного оператора. Крім того, суд звертає увагу на те, що технічно можливо, створити «клон» номера телефона, отримувати відповідну смс переадресацію з одного номера телефона на інший, а також об`єктивно можливо отримати інформацію щодо коду (ідентифікатора), який надійшов на номер НОМЕР_2 в Україні, від будь-кого з фізичних осіб (родичів, друзів, знайомих) із доступом до вказаного номера, перебуваючи у той самий час за кордоном.

Таким чином, навіть за умови перебування позивача станом на 22.09.2021 за кордоном, а знаходження сім карти оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_1 в Україні, не є належним і достатнім доказом відсутності у ОСОБА_1 волевиявлення на укладення Договору.

Також суд не бере до уваги посилання позивача на недійсність його паспорта, дані якого відображено у Договорі, оскільки всю відповідальність за надання достовірної особистої інформації несе саме позичальник.

Крім того, суд не бере до уваги надану позивачем інформацію щодо відсутності факту надходження коштів у сумі 8000,0 грн на окремі рахунки ОСОБА_1 у АТ «Альфа-Банк» та Ат КБ «ПриватБанк», оскільки це не виключає можливу наявність у позивача інших банківських рахунків як у цих, так і в інших банківських установах.

При цьому, розглядаючи спір у цій справі, суд не досліджує і не надає оцінку виконанню умов Договору сторонами, зокрема Товариством, у тому числі в частині щодо фактичного надання коштів ОСОБА_1 . Вказані обставини можуть і повинні бути дослідженні у випадку наявності спору щодо стягнення Товариством з ОСОБА_1 коштів за Договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів недійсності Договору.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, досліджених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій справі у зв`язку з недоведеністю наявності таких позивачем.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» про визнання кредитного договору недійсним відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2022 року.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», місцезнаходження за адресою: вул. Ярославська, 6, м. Київ, .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ