Номер провадження: 22-ц/813/495/22
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за заявою ОСОБА_1 (за участі заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт») про заміну сторін на їх правонаступників у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 27 лютого 2017 року по справі №520/16693/15-ц, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Калініченко Л.В. 24 березня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2020 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_2 про заміну сторін на їх правонаступників у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2017 року по справі №520/16693/15-ц, в якій заявник просив суд:

- у виконавчому провадженні №54614750, яке знаходилось у провадженні Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ОСОБА_2 , та замінити боржника ОСОБА_2 його правонаступником - ОСОБА_3 ;

- у виконавчому провадженні №54638316, яке знаходилось у провадженні Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ОСОБА_2 , та замінити боржника ОСОБА_2 його правонаступником - ОСОБА_3 ;

- у виконавчому провадженні №62649780, яке знаходиться у провадженні Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), замінити боржника ОСОБА_2 його правонаступником - ОСОБА_3 ;

- у виконавчому провадженні №62654981, яке знаходиться у провадженні Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), замінити боржника ОСОБА_2 його правонаступником - ОСОБА_3 ;

- у виконавчому провадженні №62649858, яке знаходиться у провадженні Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), замінити боржника ОСОБА_2 його правонаступником - ОСОБА_3 ;

- у виконавчому провадженні №62678644, яке знаходиться у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ОСОБА_2 , та замінити боржника ОСОБА_2 його правонаступником - ОСОБА_3 ;

- у виконавчому провадженні №62683994, яке знаходиться у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ОСОБА_2 , та замінити боржника ОСОБА_2 його правонаступником - ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року заяву ОСОБА_2 про заміну сторін на їх правонаступників у виконавчих провадженнях було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про заміну сторін на їх правонаступників задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції, надаючи правову оцінку договорам факторингу №24/09/1/2020 від 24 вересня 2020 року, відступлення прав вимоги №24-09-1/ФК-20 від 24 вересня 2020 року та переведення боргу від 12 жовтня 2020 року, вийшов за межі своїх повноважень, порушивши презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України).

Сторони про розгляд справи на 22 березня 2022 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №520/16693/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2017року було ухвалено рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15 серпня 2007 року, а саме: заборгованість по кредиту та процентам в сумі 71 312 доларів 72 цента США та заборгованість по пені у розмірі 71 263 гривні 18 копійок, яка складається з: 62 155 доларів 62 цента США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 3895 доларів 62 цента США за строк з 27.10.2014 року по 02.12.2015 року; 9157 доларів 10 центів США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 8471 долар 31 цент США за строк з 01.10.2014 року по 30.11.2015 року; 24938 гривень 54 копійки - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 02.12.2014 року по 02.12.2015 року; 46324 гривні 64 копійки - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 02.12.2014 року по 02.12.2015 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 26572 гривні 05 копійок.

Вказане рішення суду набрало законної сили 10.03.2017 року.

21 червня 2017 року Київським районним судом м. Одеси були видані виконавчі листи №520/16693/15-ц стосовно боржника ОСОБА_2 для примусового виконання вказаного рішення суду.

24 вересня 2020 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про розірвання іпотечного договору, посвідчений 5.08.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзарем О.Ю., зареєстрований в реєстрі за №772.

Тієї ж дати, 24.09.2020 року, між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» був укладений договір факторингу №24/09/1/2020, за умовами якого АТ УкрСиббанк» зобов`язалось за плату передати у власність Фактору права вимоги за кредитним договором №0 від 15.08.2007 року, укладеним з ОСОБА_2 , із сумою заборгованості, яка складає 65155,62 доларів США - заборгованість за кредитом; 43698,99 доларів США - заборгованість за відсотками.

Відповідно до акту приймання-передачі прав вимоги від 24 вересня 2020 року, підписаного АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», останні підтвердили, що АТ «УкрСиббанк» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» прийняло права вимоги за кредитним договором №0 від 15.08.2007 року.

Як вбачається з п.2.1 вказаного договору факторингу, сума фінансування за даним договором становить 28300,15 грн. Фактор здійснює перерахування суми фінансування одним платежем у безготівковій формі у дату відступлення на рахунок клієнта, зазначений у пункті 11 цього договору. Сума фінансування вважається отриманою Клієнтом від фактора після її нарахування на рахунок Клієнта.

Листом АТ «УкрСиббанк» від 25.09.2020 року за №24-1-03/119042 повідомило суду, що на підставі договору факторингу №24/09/1/2020 від 24.09.2020 року, права вимоги за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.08.2.007 року, були відступлені кредитором на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

З урахуванням доказів підтвердження ТОВ Фінансова компанія «Укрфінстандарт» своїх зобов`язань за договором факторингу 24/09/1/2020 від 24.09.2020 року, суд першої інстанції обґрунтовано вважав встановленим, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» набуло право вимоги за кредитним договором №0 від 15.08.2007 року, укладеним з ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що після укладення договору факторингу саме ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» стало правонаступником АТ «УкрСиббанк» щодо прав вимоги за кредитним договором №0 від 15.08.2007 року.

Із заявою про заміну стягувача АТ «УкрСиббанк» у виконавчих провадженнях на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», останнє до суду першої інстанції не зверталось.

На підставі викладеного, безпідставними та такими, що не можуть бути задоволені, є вимоги ОСОБА_2 про заміну стягувача АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ОСОБА_2 , оскільки, як вже вказувалось вище, правонаступником Банку є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», а не заявник.

Згідно договору відступлення права вимоги за №24-09-1/ФК-20 від 24.09.2020 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (за договором - Цедент) та ОСОБА_2 (за договором - Цесіонарій), цедент передав, а цесіонарій прийняв права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.08.2007 року, укладеним з ОСОБА_2 , із сумою заборгованості у загальному розмірі 105 854,61 долар США.

Пунктом 2.1 зазначеного договору передбачено, що права вимоги за договором, вказані у пункті 1.1, вважаються переданими з моменту сплати цесіонарієм цеденту суми, визначеної в п.2.2 цього Договору.

Вартість права вимоги, що відступається, становить 76744,00 грн.

На підставі акту приймання-передачі прав вимоги від 24.09.2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» передало ОСОБА_2 право вимоги за кредитним договором №0 від 15.08.2007 року, на виконання умов договору відступлення права вимоги за №24-09-1/ФК-2.0 від 24.09.2020 року.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №520/16693/15-ц, виданого 21.06.2017 року Київським районним судом м. Одеси, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення заяви про заміну стягувача, подану фізичною особою, яка не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах, оскільки з укладенням договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором відбулася заміна кредитодавця-банку та відповідної фінансової установи, які є фінансовими установами, що мали право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не є юридичною особою та фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги згідно з положеннями законодавства.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Такий висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2019 р. у справі № 916/2286/16.

Судом першої інстанції було не встановлено, що Договір відступлення від 24.09.2020 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ОСОБА_2 , оспорюється або може бути визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилаються учасники справи , у зв`язку з чим відмова суду першої інстанції у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони (кредитора) правонаступником з підстав того, що фізична особа не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах і укладений договір не може змінити імперативні приписи законодавства, колегія суддів вважає помилковими.

Вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень статей 76-81 ЦПК України, тобто за перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Вказане відповідає правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17.01.2020 року у справі № 916/2286/16.

Однак, доводи ОСОБА_2 про те, що він є правонаступником АТ «УкрСиббанк», є безпідставними, оскільки апелянт не укладав із АТ «УкрСиббанк» договорів відступлення прав вимоги, а на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 24.09.2020 р., всі права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_2 за кредитним договором від 15.08.2007 р. були відступлені на користь заявника - ОСОБА_2 .

Таким чином, правонаступником АТ «УкрСиббанк» згідно Договору факторингу №24/09/1/2020 від 24.09.2020 р. стало саме ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», яке із заявою про заміну його у виконавчому провадженні до суду не зверталось.

У свою чергу, заявник ОСОБА_2 , на підставі Договору про відступлення прав вимоги №24-09-1/ФК-20 від 24.09.2020 р., є правонаступником виключно ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», та не може бути правонаступником АТ «УкрСиббанк».

Щодо вимог ОСОБА_2 про заміну боржника - ОСОБА_2 на його правонаступника - ОСОБА_3 в межах виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа №520/16693/15-ц, виданого 21.06.2017 року Київським районним судом міста Одеси, на підставі договору про переведення боргу від 12.10.2020 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , то судом першої інстанції вірно зазначено наступне.

Як вбачається з Договору про переведення боргу від 12.10.2020 року, останній був укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за умовами якого первісний боржник - ОСОБА_2 , перевів борг за кредитним договором №0 від 15.08.2007 року в сумі 105 854, 61 доларів США, до ОСОБА_3 .

Колегія суддів зазначає, що зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Таким чином, відповідно до вищевказаних положень законодавства, правом на звернення до суду із заявою про заміну боржника його правонаступником, наділені державний/приватний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона - правонаступник.

У даному випадку, правонаступником ОСОБА_2 є ОСОБА_3 , яка до суду першої інстанції із заявою про заміну боржника не зверталась.

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності повноважень на вчинення дій від імені боржника ОСОБА_2 та його правонаступника ОСОБА_3 , за наслідком чого суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 не підтвердив своє право, як заінтересованої особи, на звернення до суду із даною заявою в порядку статті 442 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про заміну сторони її правонаступником у зв`язку із порушенням заявником вимог частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 442 ЦПК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскільки окремі помилкові висновки суду першої інстанції не мали наслідком прийняття неправильного по суті судового рішення, то оскаржувана ухвала Київського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року має бути залишена без змін з мотивів, викладених у цій постанові, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 06 квітня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе