Справа № 521/8027/20
Номер провадження 6/521/153/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Лічмана Л.Г.

при секретарі Негара О.В.,

за участю представника Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» - Хлопка В.Ф.,

представників заінтересованої особи - Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибальченко К.С., Стрельчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та витребування виконавчих листів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140А), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (м. Одеса, вул. Довга, 88, корп. А) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

12.04.23022 р. до суду надійшла заява представника КП «Морська пошуково-рятувальна служба» Хлопка В.Ф., у якій він просив визнати виконавчі листи від 13.01.2022 р., видані Малиновським районним судом м. Одеси такими, що не підлягають виконанню, а саме щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2535,00 грн., щодо судових витрат у розмірі 327,99 грн., щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн. в частині сум 810,00 грн. (ПДФО) та 67,50 грн. (військовий збір). Крім того, заявник просив зупинити виконавчі провадження № 68196698 від 18.01.2022 р., № 68197486 від 18.01.2022 р. та № 68196381 від 17.01.2022 р., а також витребувати виконавчі листи № 521/8027/20 від 13.01.2022 р.

В обґрунтування заявлених вимог представник КП «МПРС» зазначив, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2020 р., крім іншого, стягнуто з КП на користь ОСОБА_1 судові витрати 1682,00 грн., а додатковим рішенням від 23.10.2020 р. стягнуто витрати на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн., а додатковою постановою Одеського апеляційного суду від 07.12.2021 р. стягнуто 4500 грн. КП «МПРС» виступає податковим агентом по відношенню до ОСОБА_1 , а тому зобов`язане утримувати податок на доходи фізичних осіб 18 % та військовий збір 1,5 % згідно пп. 14.1.180 ПКУ. Дохід у вигляді судових витрат включають до податкового доходу, про що вказано у листі ДПС від 02.11.2020 р. № 1009/2/99-00-04-05-03-02. Рішення суду від 30.09.2020 р. виконано в повному обсязі щодо судових витрат (судового збору) у сумі 1682,00 грн., а саме платіжними дорученнями від 30.09.2021 р. на суму 1354,01 грн., 302,76 грн., 25,23 грн. Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 р. виконано в частині витрат на правничу допомогу у сумі 13000,00 грн., а саме платіжними дорученнями від 30.09.2021 р. на суму 10465,00 грн., 2340,00 грн., 195,00 грн. Додаткова постанова Одеського апеляційного суду від 07.12.2021 р. щодо витрат на професійну правничу допомогу також виконана, що підтверджується платіжними дорученнями від 03.02.2022 р. на суму 3622,50 грн., 810,00 грн., 67,50 грн. Незважаючи на виконання вищевказаних рішень, Малиновським районним судом м. Одеси 13.01.2022 р. видано ОСОБА_1 виконавчі листи без достатніх правових підстав, а державними виконавцями Першого Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 68196381 від 17.01.2022 р. на суму 327,99 грн., № 68196698 від 18.01.2022 р. на суму 2535,00 грн. та № 68197486 від 18.01.2022 р. на суму 4500,00 грн. є неправомірним в частині стягнення 810,00 грн. та 67,50 грн. 03.02.2022 р. КП «МПРС» звернулося до державних виконавців з заявами про закриття виконавчого провадження у зв`язку з добровільним виконанням, однак належних заходів вчинено не було. Отже, виконавчі листи від 13.01.2022 р. є такими, що не підлягають виконанню.

19.04.2022 р. до суду надійшло заперечення на заяву ОСОБА_1 , яка у задоволенні заяви КП «МПРС» просила відмовити та поновити вказані виконавчі провадження. ОСОБА_1 вказала, що 13.01.2022 р. їй правомірно було видано виконавчі листи. Боржником станом на 17.01.2022 р. судові рішення були виконані лише частково. В частині виплати судових витрат несплачена сума становила 327,99 грн, в частині витрат на правничу допомогу несплачено 2535,00 грн. та 4500,00 грн. У зв`язку з відкритими виконавчими провадженні вказані суми стягнуто у повному обсязі. Однак, станом на 19.04.2022 р. залишилось невиконана боржником сума 327,99 грн. Відповідач не є податковим агентом. Посилання на лист ДПС від 02.11.202 р. є необґрунтоване, оскільки лист є індивідуальною консультацією та не може застосовуватись до даної справи. Стягнення витрат на правничу допомогу не є доходом. Так само не є доходом стягнення понесених витрат на сплату судового збору.

25.04.2022 р. до суду надійшло заперечення Першого Київського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Київський ВДВС), у якому просили у задоволенні заяви відмовити. 17.01.2022 р. державним виконавцем Стрельчуком О.В. відкрито виконавче провадження щодо стягнення залишку по сплаті судових витрат у сумі 327,99 грн., витрати виконавчого провадження 269,00 грн. та виконавчий збір 32,80 грн. та 18.04.2022 р. виконавче провадження закінчено. 18.01.2022 р. державним виконавцем Рибальченко К.С. відкрито виконавче провадження та стягнуто на користь ОСОБА_1 залишок витрат по сплаті витрат на правничу допомогу у розмірі 2535,00 грн. та витрати виконавчого провадження 269,00 грн., виконавчий збір 253,50 грн., а також витрати на правничу допомогу 4500 грн., витрати виконавчого провадження 269,00 грн., виконавчий збір 450,00 грн. та 18.04.2022 р. виконавчі провадження закінчені. Отже, виконавчі листи видано відповідно до норм чинного законодавства, а тому у задоволенні заяви про визнання їх такими, що не підлягають виконанню необхідно відмовити.

У судовому засіданні представник боржника КП «МПРС» Хлопко В.Ф. вищевказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а стягувач ОСОБА_1 та представники заінтересованої особи - Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибальченко К.С., Стрельчук О.В. у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та витребування виконавчих листів просили відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та витребування виконавчих листів, виходячи з наступного.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2020 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21 квітня 2020 року № 236-к про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача сектору розвитку КП «Морська пошуково-рятувальна служба», поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору розвитку Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 квітня 2020 роки до дати ухвалення рішення у сумі 106827 гривень 51 копійок, без урахування податків і зборів, стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень 00 копійок, допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати за один місяць у сумі 19248 гривень 20 копійок, стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1682 гривні 00 копійок, стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» в дохід держави судовий збір у розмірі 1909 гривень 07 копійок, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 р. заяву представника позивача адвоката Кириленка А.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 гривень 00 копійок.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23.09.2021 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційну скаргу КП «МПРС» задоволено частково, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2020 року змінено в його мотивувальній частині та залишено без змін в його резолютивній частині.

Додатковою постановою Одеського апеляційного суду від 07.12.2021 р. заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено, стягнуто з КП «МПРС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в сумі 4500 грн. 00 коп.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.02.2022 р. у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою КП «МПРС» на вищевказані рішення відмовлено.

Таким чином, зазначені рішення набрали законної сили.

КП «МПРС» здійснено оплату наступних платежів:

1) щодо сплати витрат судового збору у загальному розмірі 1682,00 грн.:

- 30.09.2021 р. відповідно до платіжного доручення № 6864 сплачено 1354,01 грн.;

- 30.09.2021 р. відповідно до платіжного доручення № 6863 сплачено 302,76 грн. у вигляді податку на доходи фізичних осіб 18 %;

- 30.09.2021 р. відповідно до платіжного доручення № 6862 сплачено 25,23 грн. у вигляді військового збору 1,5 %;

2) щодо сплати витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 13000,00 грн.:

- 30.09.2021 р. відповідно до платіжного доручення № 6867 сплачено 10465,00 грн.;

- 30.09.2021 р. відповідно до платіжного доручення № 6852 сплачено 2340,00 грн. у вигляді податку на доходи фізичних осіб 18 %;

- 30.09.2021 р. відповідно до платіжного доручення № 6853 сплачено 195,00 грн. у вигляді військового збору 1,5 %;

3) щодо сплати витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 4500,00 грн.:

- 03.02.2022 р. відповідно до платіжного доручення № 7903 сплачено 3622,50 грн.;

- 03.02.2022 р. відповідно до платіжного доручення № 7899 сплачено 810,00 грн. у вигляді податку на доходи фізичних осіб 18 %;

- 03.02.2022 р. відповідно до платіжного доручення № 7900 сплачено 67,50 грн. у вигляді військового збору 1,5 %.

На підставі заяви ОСОБА_1 , 13.01.2022 р., Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи.

Надаючи виконавчі листи до виконання ОСОБА_1 просила державного виконавця стягнути на її користь недоплачені боржником грошові кошти за вказаними судовими рішеннями.

Виходячи з зазначених обставин, 17.01.2022 р. державним виконавцем Першого Київського ВДВС Стрельчуком О.В. відкрито виконавче провадження № 68196381 про стягнення з КП «МПРС» на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 327,99 грн.

18.01.2022 р. державним виконавцем Першого Київського ВДВС Рибальченко К.С. відкрито виконавче провадження № 68197486 про стягнення з КП «МПРС» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

18.01.2022 р. державним виконавцем Першого Київського ВДВС Рибальченко К.С. відкрито виконавче провадження № 68196698 про стягнення з КП «МПРС» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000, грн., залишок боргу становить 2535,00 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 р. заяву КП «МПРС» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Крім того, заяву КП «МПРС» про зупинення виконання за виконавчим листом задоволено, зупинено виконання за виконавчими листами № 521/8027/20, виданими 13 січня 2022 року Малиновським районним судом м. Одеси, на підставі яких Першим Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавчі провадження № 68196698 від 18 січня 2022 року, № 68197486 від 18 січня 2022 року та № 68196381 від 17 січня 2022 року.

Постановами державних виконавців Першого Київського ВДВС від 18.04.2022 р. виконавчі провадження № 68196381, 68197486 та 68196698 закінчено у зв`язку зі сплатою боржником заборгованості, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження та за розпорядженням державного виконавця перераховані за належністю.

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece)).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Так, правові засади оподаткування доходів фізичних осіб визначені розділом IV Податкового кодексу України. Положеннями п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що доходом платника податку є загальна сума доходу від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Нормами п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування фізичної особи резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до вимог п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування вказаним податком виступає загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У той же час положення п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України визначають перелік доходів платника податку, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, зокрема, дохід у виді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Так, згідно із пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу податковий агент, поняття якого визначено пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок і військовий збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 Кодексу, і ставку військового збору, встановлену пп. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу.

Таким чином, між заявником та заінтересованими особами в стадії виконання судових рішень виник спір про те, чи поширюється категорія відшкодування судових витрат на зазначені норми Кодексу, чи є такі витрати доходом у розумінні Кодексу, чи являвся КП «МПРС» податковим агентом щодо цих витрат і чи був він зобов`язаний сплатити за ОСОБА_1 податок і військовий збір.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У той же час, розгляд та вирішення судом цивільного спору, участь у цивільному процесі, вчинення окремих процесуальних дій, обумовлює фінансові витрати, а саме судові. Питання судових витрат у цивільному судочинстві врегульоване главою 8 ЦПК України.

Відповідно до норм ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 і 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Аналізуючи наведені вище положення, суд зазначає, що відшкодування судових витрат здійснюється судом у разі підтвердження факту порушення, невизнання відповідачем прав, свобод чи законних інтересів позивача, є процесуальною категорією, носить лише компенсаційний характер в процесуальних, а не матеріальних правовідносинах, і тому не є збитками, матеріальною або моральною шкодою, а значить і доходом або додатковим благом, які оподатковується податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах в розумінні зазначених статей Кодексу.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що КП «МПРС» не являвся податковим агентом щодо цих витрат і не був зобов`язаним сплатити за ОСОБА_1 податок і військовий збір. Заявник є податковим агентом у відношенні ОСОБА_1 щодо сум стягнутих на її користь, які передбачені нормами трудового права і випливають з договірних відносин, а саме з трудового договору. Йдеться про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Крім того, сплата витрат на правничу допомогу відповідно до додаткової постанови Одеського апеляційного суду від 07.12.2021 р. здійснено КП «МПРС» 03.02.2022 р. вже в межах виконавчого провадження, а отже після видачі виконавчого листа 13.01.2022 р., що виключає твердження щодо неправомірності його видачі.

В зв`язку із вищезазначеним державним виконавцем було правомірно стягнуто з боржника залишок заборгованості у сумі 2535,00 грн., 327,99 грн., а також 4500,00 грн., та перераховано цю грошову суму на користь стягувача. Разом із цим, безпідставне добровільне перерахування КП «МПРС» як податковим агентом податків та обов`язкових платежів з тих грошових сум, які відповідно до положень Податкового кодексу України не підлягають оподаткуванню, не звільняють КП «МПРС» як боржника у виконавчому провадженні від виконання покладеного на нього судовим рішенням обов`язку сплатити ОСОБА_1 визначені судовим рішенням судові витрати.

Суд критично оцінює посилання КП «МПРС» на лист ДПС від 02.11.2020 р. № 1009/2/99-00-04-05-03-02, оскільки зазначений лист є податковою консультацією, яка застосовується тільки тією особою, якій ця консультація надана. Вказаний лист не містить вихідних даних, до яких застосовується тлумачення.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви, а за таких обставин в її задоволенні необхідно відмовити.

Зважаючи на те, що вимога про повернення витребування виконавчих листів є похідною від вимоги про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у задоволенні якої суд відмовляє, то відмові підлягає також заява в частині витребування виконавчих листів.

Зважаючи на те, що виконавчі провадження № 68196381, 68197486 та 68196698, зупинені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 р., закінчено у зв`язку зі сплатою боржником заборгованості, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження та за розпорядженням державного виконавця перераховані за належністю, необхідність поновлення їх виконання відсутня та судом не вирішується.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, -

С У Д

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та витребування виконавчих листів, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали, тобто з 29 квітня 2022 року.

С У Д Д Я: