27.04.2022 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/122/22
Провадження № 2/533/88/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(за правилами позовного провадження)

27 квітня 2022 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Оксенюк М. М.,

за участю: секретаря судового засідання Шуліки Л. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

У С Т А Н О В И В

21.02.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 91 878,09 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування позову щодо стягнення матеріальної шкоди позивачем зазначено, що 22 жовтня 2021 року о 14 годині 40 хвилин в м. Кременчук по проспекту Полтавський, буд. 273, громадянин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21070 державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортний засіб належний позивачу ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі № 524/10179/21 від 15 листопада 2021 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850,00 гривень.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Далі в позові зазначено, що внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, сума матеріальних збитків та відновлювального ремонту автомобіля склало 143 614,72 грн.

Страховою компанією відшкодовано на користь позивача страхову суму у розмірі 51 736.60 грн з урахуванням передбаченого розміру франшизи 1 500,00 грн та застосування коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля, а тому відповідач має відшкодувати позивачу залишок суми матеріальної шкоди в розмірі 91 878,09 грн.

На обґрунтування щодо стягнення моральної шкоди позивачем зазначено, що йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано моральну шкоду, яка виразилася пригніченості стану, змінах у його життєвих і виробничих стосунках, зниження престижу, ділової репутації, докладених зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану, відсутності коштів для ремонту автомобіля та необхідністю просити та позичати дані кошти у знайомих, погіршення стосунків у сім`ї, довгий час не міг користуватися належним йому транспортним засобом, їздити на роботу попутним транспортом чи автобусом, для поїздки по справах чи до лікарні у разі хвороби когось із членів сім`ї доводилося просити знайомих та друзів або викликати таксі, а тому прохав суд, в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути на його користь з відповідача 10 000,00 грн.

Окрім, цього позивач прохає стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Згідно ухвали суду від 03.03.2022 року вбачається, що по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 04.04.2022 року о 08 год 30 хв.

Сторони в судове засідання не з`явилися, але направили заяви про розгляд справи в підготовчому судовому засіданні без їхньої участі.

Згідно ухвали суду від 04.04.2022 року вбачається, що дана справа призначена до судового розгляду по суті на 27.04.2022 року о 09 годині 00 хвилин.

Представник позивача ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися. Представник позивача направив заяву про проведення судового засідання без його та позивача участі, позов підтримує та прохає задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але направив заяву про проведення судового засідання без його участі.

Окрім цього, відповідачем зазначено, що він не заперечує факт дорожньо-транспортної пригоди за участі його автомобіля та позивача. Суму грошових коштів, які прохає стягнути позивач в рахунок відновлювального ремонту автомобіля вважає завищеною, а тому прохає відмовити позивачу у задоволенні позову,а також щодо стягнення судових витрат.

Представник третьої особи ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у судове засідання не з`явився, але направив заяву про розгляд справи без участі представника страхової компанії. Щодо задоволення позову позивача представник страхової компанії покладається на розсуд суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/10179/21 від 15 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що 22 жовтня 2021 року о 14 годині 40 хвилин в Полтавській області, в. м. Кременчук, по проспекту Полтавський, буд. 273, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21070 державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням позивачем ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Відповідно до акту здачі-прийняття робіт по ремонту № Y- 00002824 від 22 грудня 2021 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 35912 від 19 грудня 2021 року та фіскального чеку № ПН 16 від 27.10.2021 року, вбачається, що позивачем сплачено вартість відновлюваного ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_3 у сумі 143 614,72 грн.

Далі, судом встановлено, що у зв`язку з вище наведеними обставинами ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснив виплату страхового відшкодування на користь позивача з урахуванням передбаченого розміру франшизи 1 500,00 грн та застосування коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля в розмірі 51 736,60 грн.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 с. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у цивільній справі № 755/7666/19, провадження № 61-10010св20.

Отже, з урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволенню, оскільки відповідач, як особа винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі (143 614,72 грн -51 736.63 грн) = 91 878,09 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.

ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить положень про відшкодування страховиком моральної шкоди, спричиненої пошкодженням майна.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ст. 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 вказаної статті моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частинами 3 та 4 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З роз`яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» слідує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно п. 9 постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивачу, як потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно моральну шкоду.

Моральна шкода заподіяна позивачу, полягає у завданні йому моральних страждань, що у свою чергу, викликало інші негативні наслідки, зокрема порушення звичайних життєвих зв`язків та душевних переживань.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань позивача, ступень вини відповідача, характер вчиненого та виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 грн, при цьому визнаючи такий розмір достатнім для сатисфакції та відшкодування душевних страждань позивача.

Отже, позовна вимога позивача про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 2 000, 00 грн.

Щодо відшкодування судових витрат, судом встановлено наступне.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

На підтвердження витрат пов`язаних з розглядом справи позивачем було надано квитанції про сплату судового збору в загальному розмірі 1 984,80 грн, договір про надання правової допомоги, акт наданих послуг до договору та розрахунок суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги за згодою сторін у розмірі 7 000,00 грн.

Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати в сумі 8 319,26 грн.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. 12, 13, 81, 247, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Козельщинським РВ УМВС України в Полтавській області від 21.03.2007 року, номер картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди в розмірі 91 878,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в розмірі 8 319,26 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М. М. Оксенюк