Провадження № 2/521/1134/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна, в якому просить суд зняти арешт із нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 11817130, зареєстрованого 08 листопада 2011 року реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, ЄДРВП 28979549; В-1/510/2011, 07.11.2011, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за № 11817130 від 08.11.2011 року, зареєстрований Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відносно об`єкту обтяження - квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16 червня 2011 року між ОСОБА_2 з одного боку, та ОСОБА_1 - з іншого, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е. На підставі зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна від І6 червня 2011 року позивач ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4 кв. м., яка складається з трьох кімнат, житловою площею 36,4 кв. м., реєстраційний номер у Реєстрі права власності на нерухоме майно - 7232890. 23 червня 2011 року КП «ОМБТІ та РОН» було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу (реєстраційний номер 954) від 16 червня 2011 року, номер запису: 3287 в книзі: 764пр-119. Після звільнення квартири відповідачем ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 із сім`єю вселився до неї та оформив постійну реєстрацію за вказаною адресою. По теперішній час позивач проживає в придбаній нерухомості, вчасно оплачуючи комунальні та інші платежі, здійснюють всі права власників. Прийнявши рішення щодо розпорядження своєю власністю шляхом укладання договору дарування в липні 2021 року мені стало відомо, що квартира АДРЕСА_2 , власником якої я є з 16 червня 2011 року перебуває під забороною відчуження. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників я дізнався, що відносно відповідача ОСОБА_2 відкриті два виконавчих провадження з ініціативи Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., до якого він одразу ж звернувся з листом. Як йому стало відомо з Інформаційної довідки, вказаний арешт нерухомого майна був зареєстрований 08 листопада 2011 року за № 11817130 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, а власником майна, на яке накладався арешт, зазначений відповідач ОСОБА_2 , який на час накладання арешту власником квартири АДРЕСА_2 вже не був. На його звернення від 05 липня 2021 року, 08 липня 2021 року та 10 серпня 2021 року, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листами від 23 липня 2021 року № 2530/Ч-3331-10/10.04-08 та № 3324/4-4151-10.04/10.04-08 від 31 серпня 2021 року роз`яснило, що виконавче провадження, в рамках якого незаконно був накладений арешт на належну позивачу квартиру, було знищено, у зв`язку з чим надати інформацію щодо підстав накладення арешту на квартиру неможливо, та запропонували звернутися до суду. Зазначені обставини слугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримає та просить їх задовольнити, не заперечував проти постановлення заочного рішення.
Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи (у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України), також в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Треті особи в призначене судове засідання не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином.
Враховуючи, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 16 червня 2011 року між ОСОБА_2 з одного боку, та ОСОБА_1 - з іншого, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е.
На підставі зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна від І6 червня 2011 року позивач ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4 кв. м., яка складається з трьох кімнат, житловою площею 36,4 кв. м., реєстраційний номер у Реєстрі права власності на нерухоме майно 7232890.
23 червня 2011 року КП «ОМБТІ та РОН» було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу (реєстраційний номер 954) від 16 червня 2011 року, номер запису: 3287 в книзі: 764пр-119.
Продавцем у зазначеній угоді виступав відповідач ОСОБА_2 , якому квартира АДРЕСА_2 належала на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 20 серпня 2004 року та зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 30 серпня 2004 року в книзі під № 535пр-121, запис № 3287.
У п. 2 Договору купівлі-продажу квартири від 16 червня 2011 року ОСОБА_2 підтвердив, що квартира на час укладання договору під забороною (арештом) та у заставі, у податковій заставі не перебуває.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.07.2021р. вбачається наявність обтяження, а саме арешту нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 11817130, зареєстрованого 08 листопада 2011 року реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, ЄДРВП 28979549; В-1/510/2011, 07.11.2011. (а.с. 19)
25 липня 2012 р. виконавче провадження Другим Малиновським відділом ДВС у м. Одесі відносно ОСОБА_2 , на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» передано для подальшого виконання до ВДВС Комінтернівського РУЮ.
Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомило, що виконавче провадження, в рамках якого був накладений арешт на спірну квартиру, було знищено, та запропонувано звернутися до суду з позовом. (а.с. 24,25)
Так, положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов може бути пред`явлений власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що належить боржнику.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Наявність накладеного арешту перешкоджає позивачу здійснювати належним чином розпорядження та володіння майном, чим порушуються його права та інтереси. Крім того, відповідачем не оспорювалися дані обставини.
Щодо позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за № 11817130 від 08.11.2011 року, зареєстрований Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відносно об`єкту обтяження - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень».
Пунктом 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» передбачено, що інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.
Згідно п. 5 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» державний реєстратор відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 вище вказаного Закону державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.
Згідно чч. 1, 2 ст. 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Зняття арешту за рішенням суду є самостійною підставою для виключення даних відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відтак, додаткового скасування (виключення) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження не потребує. Наведене також свідчить, що вказана вимога позивача є передчасною.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись ст.ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 211, 223, 258, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити частково.
Зняти арешт із нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 11817130, зареєстрованого 08 листопада 2011 року реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, ЄДРВП 28979549; В-1/510/2011, 07.11.2011, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН