Справа № 502/1674/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

Кілійської міської ради Одеської області

про

визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою, яка від його імені підписана його представником Жур`ян Русланом Миколайовичем до відповідачів ОСОБА_2 , Кілійської міської ради Одеської області про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 229 від 13.05.2019 року.

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області масиви № 7, № 42 зем. діл. № 98, № 21 загальною площею 4,69 га відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД №066957, виданого головою Кілійської районної державної адміністрації 06.09.2004 року, кадастровий номер :01:003:0363; :01:001:0494 та відповідно до акту про внесення в натуру меж земельної ділянки від 03.08.2004 року земельна ділянка площею 4,69 га має такий склад сільськогосподарських угідь: ріллі богарної - 0,32 га, ріллі зрошуваної - 4,37 га.

При житті ОСОБА_3 склала заповіт від 03 листопада 2016 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області Койчевою В.П. та зареєстрований в реєстрі за № 80, відповідно до якого, на випадок своєї смерті належну їй земельну ділянку площею 4,69 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ОД № 066957, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 06.09.2004 року заповідала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі - 2,0 га та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі - 2,69 га.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача та спадкоємець за заповітом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 2653 від 12.03.2018 року.

ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 на час смерті постійно проживав, був прописаний та вів спільне господарство разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ОСМД "Жукова 11" №17 від 02.04.2018 року.

21 вересня 2019 року позивач звернувся до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеськоїобласті з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та нотаріусом була заведена спадкова справа № 190к/2019.

13.11.2019 року за вих. № 1330/02-14 та №1331/02-14 державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що умови визначені у заповіті, а саме зазначення гектарів замість часток є нікчемними та суперечать діючому законодавству та рекомендовано звернутись до суду.

Внаслідок чого позивач позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права.

На підставі вищезазначеного позивач просить суд:

- визнати нікчемним заповіт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 03 листопада 2016 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області Койчевою В.П. та зареєстрований в реєстрі за № 80.

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області масиви №7, №42 зем. діл. № 98, № НОМЕР_4 площею 4,69 га, кадастровий номер :01:003:0363 та :01:001:0494 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ОД №066957 виданого 06 вересня 2004 року згідно розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 29липня 2004 року № 410, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 впідготовче судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Також зазначив, що до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини за заповітом не звертався та в подальшому звертатись не буде, на земельну ділянку не претендує.

Представник відповідача Кілійської міської ради Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги позивача визнав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні за наявності для того законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 09.12.1976 року Новоселівським с/б ЗАГС Кілійського района встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 . Батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , /а.с. 9/.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 066957 виданого 06.09.2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 29 липня 2004 року № 410, ОСОБА_3 , яка проживає в с. Новоселівка, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,69 га у межах згідно з планом, розташованої на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, масиви № 7, № 42, зем. діл. № 98, № НОМЕР_4 , кадастровий номер :01:003:0363 та кадастровий номер :01:001:0494. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 7867, /а. с. 12/.

Відповідно до акту про внесення в натуру меж земельної ділянки від 03.08.2004 року земельна ділянка площею 4,69 га має такий склад сільськогосподарських угідь: ріллі богарної - 0,32 га, ріллі зрошуваної - 4,37 га, / а.с. 13/.

Згідно заповіту від 03 листопада 2016 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області Койчевою В.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 80, встановлено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 4,69 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ОД № 066957, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 06.09.2004 року заповідала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі - 2,0 га та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі - 2,69 га, /а.с. 11/.

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 виданого 01.12.1998 року Новоселівською радою Кілійського района встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 . Батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , /а.с. 10/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 12.03.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Одеса Одеська область, актовий запис № 2653 від 12.03.2018 року, /а.с.15/.

Відповідно до довідки № 17 від 02.04.2018 року виданої ОСБД «Жукова 11» встановлено, що ОСОБА_1 , 1998 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 22.12.2006 року. Разом з ним по день своєї смерті постійно проживав, був зареєстрований та вів спільне господарство батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , /а.с. 18/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13.05.2019 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_12 в с. Новоселівка, Кілійський район Одеська область, актовий запис № 229 від 13.05.2019 року, /а.с.15/.

Відповідно до довідки № 341 від 15.09.2021 року виданої Виконавчим комітетом Кілійської міської ради встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , постійно була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 1971 року до дня смерті. На день її смерті за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_13 чоловік, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 син, /а.с.17/.

З заяви до нотаріальної контори від 26.09.2019 року, посвідченої секретарем виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області та зареєстрованої в реєстрі реєстрації нотаріальних дій за № 86 встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовився від обов`язкової частки у спадщини після смерті дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 .

З заяви до нотаріальної контори від 14.09.2021 року, посвідченої секретарем виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області та зареєстрованої в реєстрі реєстрації нотаріальних дій за № 25 встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без впливу насильства (фізичного чи психічного тиску) з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовився від прийняття спадщини, за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57642215 від 21.09.2019 року виданої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області 21.09.2019 року була заведена спадкова справа № 190к/2019.

Відповідно до листа-роз`яснення за вих. № 1331/02-14 від 13.11.2019 року наданого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області встановлено, ОСОБА_1 повідомлено, що у зв`язку з зазначенням в заповіті № 80 спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , спадкового майна у вигляді гектарів, замість часток, що є нікчемним та суперечить діючому законодавству, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом неможлива та роз`яснено про право на звернення до суду, для вирішення цього питання, /а.с. 21/.

Стосовно позовної вимоги, щодо встановлення нікчемності заповіту, суд виходить з наступного:

В статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з ч.4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписати власноруч, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно п.1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5 при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Так, відповідно до п.п. 5,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

У разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Тобто, в даному випадку, позивач не оспорює заповіт, а просить визнати заповіт нікчемним, а тому з`ясуванню в даному спорі підлягають лише обставини щодо форми та посвідчення заповіту в розумінні ст.ст.1233, 1247 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Заповіт є одностороннім правочином і може бути визнаний судом нікчемним тільки при зазначенні в рішенні спеціальної підстави передбаченої ст. 1257 ЦК України (ВСУ від 6 вересня 2017р. у справі № 6-2424цс16).

В зазначеному вище рішенні ВСУ зазначено, що заповіт є також правочином і для визнання його нікчемним повинні бути правильно застосовані норми ЦК України. Висновок ВСУ полягає в тому, що при встановленні нікчемності правочину загальні норми Глави 16 ЦК України застосовуються лише тоді, коли у законі відсутня спеціальна підстава для цього. У випадку визнання заповіту нікчемним, суд у рішенні обов`язково повинен вказати підставу передбачену частиною першою ст.1257 ЦК України. При відсутності такої підстави заповіт вважається дійсним і може бути оспорений у судовому порядку.

Відповідно до п.6 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності заповіту підлягає розгляду судом.

Нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред`являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов/язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов/язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Тобто право заповідача на визначення у заповіті обсягу спадщини обумовлюється існуванням принципу свободи заповіту. Змістом прав щодо визначення обсягу спадщини є наділення заповідача сукупністю наступних повноважень.

Виходячи з приписів ст. 1296, ст. 1297 ЦК України, спадкодавець може охопити заповітом усе спадкове майно або його частину. При цьому форми посмертного розпорядження майном можуть бути різними: спадкодавець має право заповісти як спадкові частки в ідеальному вигляді, тобто у вигляді арифметичних спадкових часток (1/2, 2/3 тощо), так і конкретне майно (право власності на жилий будинок, автомобіль, права вимоги до боржника за конкретним договором).

Як вбачається з заповіту від 03 листопада 2016 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області Койчевою В.П. та зареєстрований в реєстрі за № 80, відповідно до якого, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті належну їй земельну ділянку площею 4,69 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ОД № 066957, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 06.09.2004 року заповідала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі - 2,0 га та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі - 2,69 га.

Тобто заповідач не визначила конкретні частки спадкового майна спадкодавців, що суперечить вимогам законодавства та в подальшому унеможливлює оформлення спадкових прав.

Наведені вище порушення вказують, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тому суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовної вимоги в частині визнання нікчемним заповіту.

Стосовно визнання права власності на спадщину за позивачем, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Стаття 1257 ч. 4. у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що в зв`язку з тим, що заповіт, складений спадкодавцем ОСОБА_3 не відповідає вимогам діючого законодавства, а позивач, є спадкоємцем за законом по правом представлення після смерті свого батька, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16 ЦК України, ст. ст. ст. 12, 81, 207, 259, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати нікчемним заповіт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 03 листопада 2016 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області Койчевою В.П. та зареєстрований в реєстрі за № 80.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області масиви №7, №42 зем. діл. № 98, № НОМЕР_4 площею 4,69 га, кадастровий номер :01:003:0363 та :01:001:0494 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ОД №066957 виданого 06 вересня 2004 року згідно розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 29липня 2004 року № 410, в порядку спадкування за законом за правом представлення, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан