У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбудвектор», ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 29.09.2017 р. звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 02.10.2017 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 03.10.2017 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 26.06.2019 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбудвектор»; ОСОБА_3 .

25.10.2019 від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить здійснити розподіл спільного майна подружжя наступним чином:

- Визнати автомобіль марки PORSCHE CAYENNE S, колір Бежевий, тип універсал, серійний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 21 червня 2007 року на ім`я ОСОБА_5 спільним майном подружжя;

- Визнати автомобіль марки MERCEDES BENZ G-500, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 , виданого ВРЕР-5 УДАІ в м. Києві 22 січня 2011 року на ім`я ОСОБА_5 спільним майном подружжя;

- Грошові кошти, отримані ОСОБА_5 за продаж обох автомобілів, з урахуванням їх дійсної вартості на час розгляду справи, встановленої за допомогою Інтернет ресурсів, визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;

- Стягнути з ОСОБА_5 компенсацію у вигляді 1/2 частки вартості спірних автомобілів у загальному розмірі 687 500 (шістсот вісімдесят сім тисяч п`ятсот) грн. на користь ОСОБА_1 ;

- Визнати майнові права на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 та два машиномісця у жилому будинку АДРЕСА_2 (квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 278,0 кв.м, житловою площею 172,9 кв.м та два машиномісця в будинку АДРЕСА_4 ), що були придбані згідно Договору про уступку права вимоги, укладеного 21.03.2007 р. між ОСОБА_6 , ТОВ «Житло-Буд» , та ОСОБА_5 спільним майном подружжя з урахуванням сплачених (інвестованих) грошових коштів подружжя на загальну суму 2 061 612 (два мільйона шістдесят одна тисяча шістсот дванадцять) грн.;

- Стягнути з ОСОБА_5 компенсацію у вигляді 1/2 частки вартості придбаних майнових прав за вищевказаним договором у загальному розмірі 1 030 806 (один мільйон тридцять тисяч вісімсот шість) грн. на користь ОСОБА_1 ;

- Визнати право власності (майнові права) на 1/2 частки боргових зобов`язань, які виникли з Договору позики, укладеного 02.04.2010 р. між ОСОБА_5 (Позикодавець) та ОСОБА_7 (Позичальник), посвідченого приватним нотаріусом КМНО Куликовською Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1298 за ОСОБА_1 ;

- Стягнути з ОСОБА_5 компенсацію у вигляді 1/2 частки вартості боргових зобов`язань, які виникли за вищевказаним договором у загальному розмірі 132 743 (сто тридцять дві тисячі сімсот сорок три) грн. 75 коп. на користь ОСОБА_1 ;

- Визнати право вимоги Позивача до Відповідача майна та коштів з урахуванням вартості частки, що була придбана за рахунок спільних грошових коштів подружжя у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕС КІ МО», у розмірі 2 520 000 (два мільйони п`ятсот двадцять тисяч) грн.;

- Стягнути з ОСОБА_5 компенсацію вартості 1/2 частки від вартості частки, що була придбана за рахунок спільних грошових коштів подружжя у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕС КІ МО», у розмірі 1 226 000 (один мільйон двісті двадцять шість тисяч) грн. на користь ОСОБА_1 ;

- Визнати право вимоги Позивача до Відповідача майна та коштів з урахуванням вартості частки, що була придбана за рахунок спільних грошових коштів подружжя у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ІРИНИНСЬКЕ», у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.;

- Стягнути з ОСОБА_5 компенсацію у вигляді 1/2 частки від вартості частки, що була придбана за рахунок спільних грошових коштів подружжя у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ІРИНИНСЬКЕ», у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. на користь ОСОБА_1 ;

- Визнати право вимоги Позивача до Відповідача майна та коштів з урахуванням вартості частки що була придбана за рахунок спільних грошових коштів подружжя у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПОЛІТРЕЙД», у розмірі 98 910 (дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот десять) грн.;

- Стягнути з ОСОБА_5 компенсацію у вигляді 1/2 частки від вартості частки, що була придбана за рахунок спільних грошових коштів подружжя у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПОЛІТРЕЙД», , у розмірі 49 455 (сорок дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. на користь ОСОБА_1 ;

- Іншу (другу) 1/2 частину майна та грошових коштів, які є спільним майном подружжя, залишити відповідачу.

14.02.2020 р. до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на уточнену позовну заяву.

Під час розгляду справи 28.12.2021 р. до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбудвектор», ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якій позивач просить:

накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, все майно, що належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в межах ціни позову 3779003 грн. 75 коп.;

накласти арешт та заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав на нерухоме майно 000.

Подана заява про забезпечення позову з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, обґрунтована тим, що у період шлюбу з 29.12.2006 р. по червень 2011 р. сторонами було придбано майно (у тому числі майнові права), що є спільним майном подружжя та яке у зв`язку з розірванням шлюбу підлягає поділу.

Після фактичного припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, останньою все спільне майно подружжя було незаконно відчужене. Даний факт був підтверджений самим відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Оскільки все спільне майно подружжя було відчужено відповідачем у період 2012-2018, такий факт підтверджує, що незаконне відчуження спільного майна відбулось лише у власних інтересах відповідача, ігноруючи факт належності такого майна до спільної власності з позивачем та без його на те згоди.

Позивач посилається на те, що у зв`язку із тим, що все спільне майно подружжя майже в повному обсязі відповідачем відчужено, тому орієнтовна вартість всього майна, що підлягає поділу, та відповідно тепер підлягає компенсації позивачу у вигляді 1/2 частки від вартості незаконно відчуженого спільного майна подружжя складає 3151504,75 грн., а тому у позивача залишається лише право вимагати грошові кошти, відповідну компенсацію вартості майна.

Позивач зазначає, що відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_5 , яку вона отримала у спадок. Хоча дане майно не є предметом даного позову, однак дана квартира є єдиним офіційним грошовим забезпеченням відповідача та за рахунок якого, у разі задоволення позову, можливо буде виконати рішення суду.

Таким чином, позивач вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може виникнути вірогідність істотного ускладнення виконання судового рішення про поділ майна подружжя.

Враховуючи вищевикладене, позивача просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

З метою недопущення спричинення значної шкоди заявнику та порушення принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, а також з урахуванням співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, суд приходить до висновку про необхідність вжиття негайних заходів, направлених на ефективний захист та поновлення порушених/оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся

Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, приймаючи до уваги предмет та ціну позову, суд вважає необхідним забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав на нерухоме майно 000, так як за викладених заявником обставин, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Обраний захід забезпечення позову є співмірним з заявленими позивачем вимогами, а тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбудвектор», ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Накласти арешт та заборону на відчуження на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме:

- на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав на нерухоме майно 000.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя Кушнір С.І.