КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/9110/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4689/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Гребенюка В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів та стягнення заборгованості по аліментам, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року позивач звернулася із зазначеним позовом на обґрунтування якого зазначила, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року у цивільній справі № 363/1461/18 з відповідача на користь позивачки було постановлено стягувати аліменти щомісячно на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину, вказана грошова сума підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 24 квітня 2018 року і до досягнення повноліття.

Проте відповідач сплачував аліменти без індексації, сума якої складає 1280 грн.

Крім того, відповідно до ст. 182 СК України, після внесення змін з 17 травня 2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а визначений судом розмір аліментів по 1000 грн. не відповідає вищенаведеним вимогам законодавства та реальним потребам дітей.

Значні витрати на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покладені на позивачку, тому вважала за необхідне зобов`язати відповідача нести витрати по сплаті аліментів у розмірі 50% від щомісячних витрат та сплачувати 2500 грн. щомісячно.

У липні 2019 року дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступила до Київського національного торговельно-економічного університету на факультет міжнародної торгівлі та права, що підтверджується Договором № 3338 д/6к від 02 вересня 2019 року, денна форма навчання за контрактом, плата за перший курс навчання - 10 965 грн., термін навчання 3 роки 10 місяців.

Тому, вважала за необхідне зобов`язати відповідача нести витрати на утримання доньки ОСОБА_6 по сплаті аліментів у розмірі 50% від щомісячних витрат та сплачувати 3000 грн. щомісячно.

З огляду на вищезазначене, позивач просила суд стягнути із відповідача на користь позивачки заборгованість по сплаті індексації аліментів за період 24 квітня 2019 року по 31 липня 2020 року у розмірі 1288 грн., змінити встановлений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року у цивільній справі № 363/1461/18 розмір стягнення аліментів та ухвалити рішення яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн. щомісячно з наступною індексацією і до досягнення дитиною повноліття та на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 грн. щомісячно з наступною індексацією, починаючи з 25 серпня 2020 року але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. Допустити негайне виконання судового рішення в межа суми платежу за один місяць (т. 1 а.с. 1-6, 89-91).

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив в якому частково визнав позовні вимоги, а саме просив стягувати з відповідача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно, в решті позову просив відмовити. Зазначав, що добровільно сплачував аліменти відповідно до судового рішення та заборгованості не мав, а відтак й відсутні підстави для стягнення 1288 грн. індексації аліментів за період 24 квітня 2019 року по 31 липня 2020 року. Вказував, що відповідач постійного заробітку не має, вдруге одружився і має на утриманні дружину, яка народила доньку та перебуває у декретній відпустці та сина дружини від першого шлюбу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час подання позову і розгляду справи судом є повнолітньою, має заробіток, розмір якого відповідачу не відомий, а відтак вважав недоведеною її потребу у матеріальній допомозі. 12 червня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності (т. 1 а.с. 97-99, 185).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року вказаний позов задоволено частково. Змінено встановлений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15.01.2019 року по справі № 363/1461/18 розмір аліментів, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно з наступною індексацією, починаючи з 13.08.2020 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно з наступною індексацією, починаючи з 13.08.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років за умови продовження навчання. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок (т. 1 а.с. 204-214).

Не погодившись з рішенням районного суду, 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просив скасувати оскаржуване рішення районного суду та ухвалити нове про часткове задоволення позову і стягнення із відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно, в решті позову просив відмовити. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин і доказів, якими обґрунтовані заперечення проти заявлених вимог, не врахував відсутність платоспроможності відповідача виплачувати аліменти у визначеному районним судом розмірі, наявність у відповідача іншої сімї та дітей на утримання яких він має витрачати гроші. Крім того, районний суд неправильно застосував положення ст. 192 СК України, не врахував положень та правових позицій пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно з якими у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили та дійшов помилкового висновку про задоволення позову і встановлення нового розміру аліментів з 13 серпня 2020 року, тобто з дати подачі позивачкою вказаного позову (т. 2 а.с. 3-11).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, про розгляд справи апеляційним судом, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), сторони були сповіщені належним чином, про що у справі є докази (т. 2 а.с. 30-34).

Доводів незаконності оскаржуваного судового рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 1288 грн. індексації по аліментам подана ОСОБА_1 апеляційна скарга не містить. Від позивачки ОСОБА_2 апеляційна скарга на рішення районного суду не надходила.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольнивши позов частково суд першої інстанції виходив із того, що з часу винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів збільшився розмір прожиткового мінімуму, ціни на продукти харчування, товари та інші послуги, тому врахувавши розмір прожиткового мінімуму суд збільшив розмір аліментів до 2500 грн. на сина ОСОБА_5 та 3000 грн. на доньку ОСОБА_6 щомісячно з 13 серпня 2020 року і до повноліття сина та досягнення донькою двадцяти трьох років за умови продовження донькою навчання.

При цьому, районний суд виходив із фінансової спроможності відповідача сплачувати визначену судом суму аліментів щомісячно.

З таким висновком районного суду, в частині розміру стягуваних аліментів та часу визначення нового їх розміру, суд апеляційної інстанції не погодився, врахувавши наступне.

Судом встановлено, що сторони по справіперебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 18 січня 2018 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області (справа № 363/4100/17) (т. 1 а.с. 7-8).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01 жовтня 2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві та свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 07 вересня 2007 року, виданого відділом актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, у сторін народилась донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с.10-11).

Донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають разом із матірю ОСОБА_8 , що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію місця проживання (т. 1 а.с. 77-79).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року по справі № 363/1461/18 було визначено стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів щомісячно на утримання дітей: доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 24 квітня 2018 року і до досягнення повноліття (т. 1 а.с. 7-8).

За довідкою № 155 від 05 червня 2018 року, ОСОБА_9 навчався в ліцеї-інтернаті № 23 «Кадетський корпус» з посиленою військово-фізичною підготовкою Шевченківського району міста Києва (т. 1 а.с. 27).

Відповідно до Договору № 3338 д/6к про навчання (підготовку) від 02.09.2019 року, укладеного між позивачем та Київським національним торговельно-економічним університетом, ОСОБА_3 навчається в Київському національному торговельно-економічному університеті з 01.09.2019 року і є студенткою факультету міжнародної торгівлі та права, форма навчання денна на контрактній основі і стипендії не отримує, за навчання мати дитини щорічно сплачує гроші навчальному закладу (т. 1 а.с. 46-58).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 липня 2020 року № 58599065/6, виконаному державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенко В.А., було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року по справі № 363/1461/18. За цим же розрахунком у лютому 2019 року заборгованість зі сплати аліментів була погашена та з березня 2019 року та станом на 30 червня 2020 року заборгованість зі сплати аліментів з боку ОСОБА_1 була відсутня(т. 1 а. с. 12-13).

Висновки суду першої інстанції про перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, з посиланням на підтвердження цих обставин на наявне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 є помилковими, оскільки суперечать фактичним обставинам справи, проте вказана помилка не вплинула на правильність висновків районного суду про часткове задоволення позову (т. 1 а.с. 7-9).

Так, шлюб між сторонами був розірваний 18 січня 2018 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області (справа № 363/4100/17), а за свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 позивачка ОСОБА_8 із 08 жовтня 2019 року перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі (т. 1 а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_1 із 24 березня 2018 року перебуває в іншому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 , та має в іншому шлюбі доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , також має на утриманні сина дружини від першого шлюбу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 100-102).

За наданою відповідачем фотокопією трудової книжки ОСОБА_1 з 01 червня 2018 року до 28 лютого 2019 року працював заступником начальника охорони ТОВ «АБ Мега-Ладон», отримав за вказаний період 25800 грн. заробітної плати, коли був звільнений за угодою сторін(т. 1 а.с. 103, 148).

За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 14 червня 2018 року за відповідачем ОСОБА_1 на праві власності зареєстрована земельна ділянка площею 0.1497 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою реєстрації вказаний державний акт ЯМ № 347464, виданий 02 лютого 2012 року управлінням Держкомзему у Вишгородському районі (т. 1 а.с. 158-159).

За повідомленням Центру обробки спеціальної інформаціх ДПС України від 09 вересня 2021 року, у період з 01.01.2019 року до 27.04.2021 року ОСОБА_1 перебував за межами України з 10 до 16 липня 2019 року (т. 1 а.с. 201).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідні правові висновки містяться і в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19(провадження №61-2698св21).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому порядку з відповідача на користь позивачки на утримання двох дітей сторін стягнуто аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно.

Звертаючись у серпні 2020 року з позовом про зміну розміру стягнення аліментів, позивач посилалась на збільшення витрат на утримання дитини та те, що у відповідача покращився матеріальний стан, а саме: відповідач ОСОБА_1 працює юристом і середня зарплата юриста в даній місцевості дозволяє сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі, факт реєстрації 17 травня 2018 року за дружиною відповідача ОСОБА_1 автомобіля Lexus RX330, 2006 року випуску, реєстрація за відповідачем ОСОБА_1 в червні 2018 року земельної ділянки у Вишгородському районі для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи спір та зазначаючи про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. і 3000 грн., суд послався на пояснення позивачки та надані нею докази.

Суд перевірив та частково погодився з доводами апелянта, врахувавши наступне.

Посилання позивачки на понесені нею витрати щодо сплати добровільних членських внесків на тренування сина - ОСОБА_5 у ГО «Айкідо Йосінкай України», щомісячних благодійний внесків в ліцеї-інтернаті № 23 Шевченківського району міста Києва не входять до складу аліментів. Вартість путівки для сина ОСОБА_5 у дитячому закладі оздоровлення та відпочинку « Мрія », м. Бердянськ на суму 4800 грн., витрати на придбання абонементу щодо додаткових занять доньки ОСОБА_6 , фактично є додатковими витратами на утримання дитини (т. 1 а.с. 14-46, 59-76, 115-137).

За змістом ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Проте таких вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей в порядку ст. 185 СК України позивачка у цьому провадженні не заявляла.

До позовної заяви ОСОБА_2 надала копії квитанцій та товарних накладних на підтвердження здійснення витрат на купівлю дитячого одягу, дитячого харчування та товарів для дитячої гігієни. Вказані витрати на дитину є основними, не викликані особливими обставинами, тому у розумінні ст. 185 СК України не можуть вважатися додатковими витратами на дитину, тому мають бути враховані судом. (т. 1 а.с. 59-60, 67-70).

Факт реєстрації 17 травня 2018 року за дружиною відповідача ОСОБА_1 автомобіля LexusRX 330, 2006 року, як і факт набуття відповідачем ОСОБА_1 у власність в червні 2018 року земельної ділянки площею 0.1497 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується доказами по справі (т. 1 а.с. 155, 158-159).

Врахувавши пояснення апелянта про перебування його дружини в декретній відпустці по догляду за дитиною, апеляційний суд погодився з висновком районного суду, що наведені позивачкою докази набуття автомобіля та земельної ділянки після укладення відповідачем нового шлюбу, свідчать про зміну (покращення) матеріального стану відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і дітей, заявив, що згоден виплачувати аліменти на сина ОСОБА_5 в розмірі 1500 грн.

Визначений відповідачем розмір аліментів для сплати - 1 500 грн не можна визнати достанім для утримання сина ОСОБА_5 сторін, який проживає разом із матір`ю. Так само потребує матеріальної підтримки і донька ОСОБА_6 до досягнення нею двацяти трьох років, яка навчається за контрактом в університеті на денній формі навчання та не отримує стипендію. Доводи відповідача про наявність у доньки ОСОБА_6 самостійного (неофіційного) заробітку будь-якими об`єктивними доказами по справі не підтверджені та є припущеннями апелянта, які суд відхилив.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Зважаючи на особу платника аліментів: працездатний, фізично здорова особа, має майно, на утримання якого несе витрати та, беручи до уваги вік дітей, доньки доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , колегія суддів дійшла висновку, що сума аліментів у розмірі по 2 000 грн на кожну дитину є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому, суд апеляційної інстанції врахував наявність у відповідача інших утриманців та обов`язок обох батьків брати участь у витратах на утримання їх дітей.

Таким чином, оцінивши вказані докази, колегія суддів дійшла висновку, що слід зменшити розмір аліментів на утримання кожної дитини до 2000 грн. щомісячно.

Крім того, колегія суддів не може погодитись із визначеним судом часом, з якого присуджено новий розмір аліментів.

Так, визначення такого часу днем предявлення позову передбачено для аліментів, які присуджуються вперше (ч. 1 ст. 191 СК України).

У всіх інших випадках, в тому числі у разі зміни як способу стягнення аліментів так і розміру їх стягнення, стягнення аліментів відбувається за загальним правилом - з дня набрання рішенням законної сили.

Зокрема, як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені вимоги закону, невірно застосував норми матеріального та процесуального права і помилково зазначив про стягнення аліментів у новому розмірі з 13 серпня 2020 року дати предявлення позову, тоді як у такому розмірі аліменти підлягають стягненню лише після набрання рішенням суду законної сили.

Врахувавши вищевказане, оскаржуване рішення суду необхідно змінити в частині розміру стягнутих аліментів та визначення часу, з якого відповідач має сплачувати аліменти у новому розмірі.

Оскільки доводів незаконності оскаржуваного судового рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 1288 грн. індексації по аліментам подана ОСОБА_1 апеляційна скарга не містить, а від позивачки ОСОБА_2 апеляційна скарга на рішення районного суду не надходила, суд апеляційної інстанції з огляду на положення ст. 367 ЦПК України перевірив законність оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

Ураховуючи на часткове задоволення позовних вимог та зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, то судовий збір за розгляд справи районним судом в розмірі 840,80 грн. має бути стягнутий з відповідача в дохід держави.

На підставі ст. 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню понесені відповідачем судові витрати 1261.20 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом (т. 2 а.с. 23-24).

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне вирішення справи по суті спору, а стосуються переоцінки доказів, яким районним судом надана правильна і належна оцінка.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року - змінити, викласти абзац другий і третій його резолютивної частини в наступній редакції.

Змінити встановлений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року по справі № 363/1461/18 розмір аліментів, та стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно з наступною індексацією, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення ОСОБА_9 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно з наступною індексацією, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років за умови продовження навчання.

В іншій частині рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова