Справа № 694/2328/21
провадження № 2-о/694/3/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

19.04.2022 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

присяжних Проценка В.А., Зеленюк С. М.

а участі секретаря судового засідання Матвієнко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Звенигородка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ), заінтересована особа ОСОБА_2 ( зареєстрований АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 ) про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Звенигородського районного суду надійшла дана заява, в якій заявник просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області безвісно відсутнім.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_3 є батьком заявника. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області шлюб між батьками був розірваний. Також з батька було стягнуто аліменти на утримання заявника. 20.05.2008 року державним виконавцем при виході за адресою АДРЕСА_2 було встановлено, що ОСОБА_3 відсутній за місцем свого проживання. Зі слів його батьків останній поїхав до Республіка Польща на заробітки. Так, як боржник з часу стягнення з нього аліментів аліменти не сплачував державний виконавець звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, однак на даний час згідно обліків Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_3 в розшуку не перебуває. Зазначає, що ще під час проживання батьків у шлюбі було створено фермерське господарство, головою якого був батько ОСОБА_3 , а членами були ОСОБА_4 (мати заявника), ОСОБА_5 (бабуся заявника), ОСОБА_6 (мама голови), ОСОБА_2 (брат голови), ОСОБА_7 (батько голови). На даний час батьки ОСОБА_3 померли та після їх смерті відкрилася спадщина, на яку в тому числі претендує і батько заявника. Однак з 2013 року і до цього часу батько заявника взагалі не з`являвся за місцем свого проживання та аліменти на утримання заявника не сплачував.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.12.2021 було відкрито провадження у справі.

В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

08.02.2022 року на адресу суду надійшла заява від заінтересованої особи ОСОБА_2 про озгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та наполягає на його задоволенні.

19.04.2022 року на адресу суду надійшла заява від заявника ОСОБА_1 в якій він просить розгляд справи провести без його участі. Вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, встановив наступні фактичні обставини справи.

У суді встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданого 02.12.2002 року (а.с.6).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 виданого 25.04.2006 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.7).

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.02.2013 року оголошено розшук боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Відповідно до довідки Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 08.12.2021 року на виконанні сектору кримінальної поліції перебувають матеріали розшукової справи №207021005 щодо розшуку громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який станом на 08.12.2021 не розшуканий і місце його перебування невідоме. (а.с.10).

Згідно акту складеного депутатом Звенигородської міської ради Дімовим Г.А. в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 на протязі більше п`ятнадцяти років не проживає (а.с.11).

Відповідно до доповнення до статуту фермерського господарства ОСОБА_3 вбачається, що головою ФГ є ОСОБА_3 , а членами є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 (а.с. 15)

Відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_3 належала земельна діляна, площею 30 га для ведення фермерського господарства (а.с. 14).

ОСОБА_7 та ОСОБА_10 померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 (а.с.12,13).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

За положеннями статті 43 ЦК Українифізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Так, відповідно до вимог ст. 306 ЦПК Україниу заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, при розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою.

Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Так, судом з`ясовано, що заявнику необхідно визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім для можливості реалізувати своє право на спадщину - право на частку у фермерському господарстві. Зацікавлена особа є іншим спадкоємцем.

З метою уточнення місця реєстрації, ОСОБА_2 , судом було направлено відповідний запит. З наданої відповіді встановлено, що місцем реєстрації ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні також досліджено відповіді на запит суду до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, а саме відомості, щодо перетинання державного кордону ОСОБА_2 , згідно якого вбачається, що відомості щодо перетинання кордону, лінії розмежування в межах Донецької та Луганської областей та тимчасово окупованою територіє АР Крим громадянином ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 в базі даних не виявлено.

Згідно відповіді Звенигородського відділу ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області від 02.02.2022 року № 1829/23.2-04-05-22 вбачається, що наявності актових записів про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявлено..

Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом п`ятнадцяти років за місцем останнього відомого місця проживання ОСОБА_3 ,довідку Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 08.12.2021 про неможливість встановити місцезнаходження ОСОБА_3 , акт від 22.11.2021 за участю сусідів про непроживання ОСОБА_3 у будинку по АДРЕСА_2 протягом п`ятнадцяти років, ухвалу Звенигородського районного суду від 21.02.2013, якою ОСОБА_3 оголошено у розшук, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 43 Цивільного кодексу України, ст. 3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 319, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ), заінтересована особа ОСОБА_2 ( зареєстрований АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 ) про визнання особи безвісно відсутньою- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , безвісно відсутнім, з 01.01.2013 року.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або одержання відомостей про місцеперебування цієї особи, ОСОБА_3 , або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченомуст. 309 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 19.04.2022 року.

Суддя Д.І. Сакун

Присяжні: В.А.Проценко

С.М.Зеленюк