Справа № 544/133/22
№ 2/544/112/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 квітня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді Сайко О.О.,

за участю секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім позивача, в будинку зареєстровані її чоловік ОСОБА_4 , донька ОСОБА_2 та зять ОСОБА_3 . Фактично в будинку проживають лише позивач зі своїм чоловіком, а відповідачі не проживають за вказаною адресою з 2019 року, житлом не цікавляться, їх речей у будинку немає, покинули будинок добровільно. Відповідачі в будинку не проживають, комунальні платежі вони не сплачують, в утриманні житла участі не приймають, ні на що не претендують.

Зазначає, що відповідачі виїхали за межі України на заробітки та залишились постійно проживати в м. Ухта Республіки Кома Російської Федерації.

Таким чином, вважає що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 створюють їй перешкоди у здійсненні права користування житлом, тому просить визнати їх такими, що втратили право користування житлом по АДРЕСА_1 .

Позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Своє клопотання про виклик і допит свідків знімає, а позов просить задовольнити, судові витрати з відповідачів просить не стягувати.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, надіслали на електронну адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі. Повідомили про те, що не заперечують проти зняття їх з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з непроживанням за вказаною адресою тривалий час.

Суд, з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 09.07.1996, виданого виконкомом Пирятинської міської ради (а. с.8).

У вказаному будинку, окрім позивача та її чоловіка ОСОБА_4 , на даний час зареєстровані її дочка ОСОБА_2 та зять ОСОБА_3 (а.с.10), які з 2019 року в ньому не проживають (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є власниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі - ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до частини 1статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Таким чином, оскільки відповідачі близько трьох років не проживають у будинку, що належить позивачу на праві власності, їх реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися належним йому житлом, враховуючи визнання відповідачами позову, позовні вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.6-13, 81, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча - О. О. Сайко