Провадження № 2/521/1319/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Гузьєвої Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, який діє в інтересах малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради Малиновського району про невідкладне відібрання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері без позбавлення батьківських прав, -
В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради Малиновського району про невідкладне відібрання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері без позбавлення батьківських прав, в якому просить відібрати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на контролі органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання про невідкладне відібрання малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про батьків дітей внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. До служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло повідомлення у телефонному режимі від інспекторів сектора ювенальної превенції відділу поліції №1 (м.Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_3 , яка веде асоціальний спосіб життя. В родині виховується малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради разом з інспекторами сектора ювенальної превенції відділу поліції №1 (м.Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області 30.09.2021 року здійснений вихід за даною адресою та встановлено, що за даною адресою проживає мати дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та співмешканцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Під час обстеження житлово-побутових умов встановлено, що квартира знаходиться в антисанітарному стані:речі розкидані, брудно, стійкий затхлий запах, скрізь таргани, дитина спить на брудній білизні. Квартира потребує капітального ремонту. Під час бесіди з ОСОБА_3 було виявлено., що вона має ще одну дитину, яка перебуває разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_2 (підвальне приміщення).
Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради разом з інспекторами сектора ювенальної превенції відділу поліції №1 (м.Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області 30.09.2021р. здійснено вихід за вищевказаною адресою та було з`ясовано, що у підвальному приміщенні проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка працює двірником та проживає у службовому приміщенні. З її слів встановлено, що мати ОСОБА_6 зловживає алкогольними напоями. У підвальному приміщенні порушені санітарно-гігієнічні норми: розкидані речі, затхлий запах, відсутнє теплопостачання та водопостачання. Під час проведення медичного огляду лікарем швидкої допомоги малолітнього ОСОБА_1 виявлено, що дитина має низький рівень гігієни та не розмовляє на рівні свого віку.
Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей від 30.09.2021р. було встановлено, що перебування малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю загрожує їх життю та здоров`ю. Мати дітей не забезпечує дітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для їх віку доглядом та не створює належні умови проживання.
В результаті підтвердженого факту безпосередньої загрози життю та здоров`я малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було направлено в КНП «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради, а малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було направлено до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради.
Позивачем було прийнято розпорядження №457/01-06 від 05.10.2021р.. «Про невідкладне відібрання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері ОСОБА_3 та тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». Також 05.10.2021р. за №2780/01-20 органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м.Одеси відповідно до вимог ч.2 ст.170 Сімейного кодексу України.
Відповідні обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України.
Сповіщений належним чином представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала представник позивача.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В судовому засіданні встановлено, що на контролі органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання про невідкладне відібрання малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради разом з інспекторами сектора ювенальної превенції відділу поліції №1 (м.Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області 30.09.2021 року здійснений вихід за даною адресою та встановлено, що за даною адресою проживає мати дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та співмешканцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Під час обстеження житлово-побутових умов встановлено, що квартира знаходиться в антисанітарному стані:речі розкидані, брудно, стійкий затхлий запах, скрізь таргани, дитина спить на брудній білизні. Квартира потребує капітального ремонту. Під час бесіди з ОСОБА_3 було виявлено., що вона має ще одну дитину, яка перебуває разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_2 (підвальне приміщення).
Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради разом з інспекторами сектора ювенальної превенції відділу поліції №1 (м.Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області 30.09.2021р. здійснено вихід за вищевказаною адресою та було з`ясовано, що у підвальному приміщенні проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка працює двірником та проживає у службовому приміщенні. З її слів встановлено, що мати ОСОБА_6 зловживає алкогольними напоями. У підвальному приміщенні порушені санітарно-гігієнічні норми: розкидані речі, затхлий запах, відсутнє теплопостачання та водопостачання. Під час проведення медичного огляду лікарем швидкої допомоги малолітнього ОСОБА_1 виявлено, що дитина має низький рівень гігієни та не розмовляє на рівні свого віку. Вказане підтверджується копія фотознімків, які знаходяться в матеріалах справи. (а.с.16-17)
Відповідно до п.п. 5, 9 Порядку взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 р. № 585, 22.11.2021р. було проведено оцінку рівня безпеки дитини та зроблений відповідний акт, згідно якого було встановлено, що перебування малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю загрожує його життю та здоров`ю.
Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей від 30.09.2021р. було встановлено, що перебування малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю загрожує їх життю та здоров`ю. Мати дітей не забезпечує дітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для їх віку доглядом та не створює належні умови проживання.(а.с.18-27)
В результаті підтвердженого факту безпосередньої загрози життю та здоров`я малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було направлено в КНП «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради, а малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було направлено до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради.
01.10.2021р. службою у справах дітей Одеської міської ради на ім`я голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради направлено клопотання про невідкладне відібрання малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення. (а.с.8-10)
Позивачем було прийнято розпорядження №457/01-06 від 05.10.2021р.. «Про невідкладне відібрання малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері ОСОБА_3 та тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». Також 05.10.2021р. за №2780/01-20 органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м.Одеси відповідно до вимог ч.2 ст.170 Сімейного кодексу України.(а.с.28-31)
Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч. 4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Статтею 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.
За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Суд вважає, що позивач довів той факт, що сім`я знаходиться у скрутному становищі, зважаючи на викладене та у найкращих інтересах дітей є забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, поки мати не виправиться, є тимчасове відібрання дітей.
За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до вимог ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
При задоволенні позову щодо відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів.
У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.
Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року).
Відповідно до частити 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
За таких обставин, суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у по розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 12.10.2021 року з перерахуванням коштів на особистий рахунок кожної дитини до моменту повернення дітей у родину.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Керуючись ст.ст.170,182 Сімейного кодексу України, ст. ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354, 430 ЦПК України, суд
Позовну заяву Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, який діє в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Відібрати малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 12.10.2021р. з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини, до моменту повернення дитини у родину.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30-ти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення 30 денного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня отримання копії рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2022 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН