У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2022 Справа №607/4976/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., скаржника ОСОБА_1 , стягувача ОСОБА_2 , державного виконавця Крушанської О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Перешлюги Н.Р. у виконавчому провадженні № 67925788 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2021 року, яка прийнята у виконавчому провадженні № 67925788,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із скаргою на дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Перешлюги Н.Р. у виконавчому провадженні № 67925788 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2021 року, яка прийнята у виконавчому провадженні № 67925788.

В обґрунтування поданої скарги вказав, що 17.12.2021 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Перешлюгою Н.Р., на підставі виконавчого листа № 607/4976/21 виданого 26.11.2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження№ 67925788.

Згідно вказаного виконавчого листа суду № 607/4976/21 ОСОБА_1 зобов`язано усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення у вказане житлове приміщення, а також зобов`язано виділити ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 в користування прохідну кімнату 7 площею 17,4 кв. м. з правом проходу через неї відповідача ОСОБА_1 до кімнати 8 площею 8,5 кв. м., а також кімнату 9 площею 8,4 кв.м., кімнати 6 площею 8,4 кв. м. та 8 площею 8,5 кв. м. - залишити у користуванні ОСОБА_1 , коридор площею 4,3 кв. м., кладову - 0,6 кв. м., туалет - 1,1 кв.м., ванну - 2,0 кв.м., кухню - 5,8 кв. м. залишити в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Крім цього, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Скаржник вказав, що згідно постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2021 його повідомлено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 днів та стягнуто виконавчий збір/основу винагороду приватного виконавця у розмірі 12000 гривень.

ОСОБА_1 вказав, що вважає постанову Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Перешлюги Н.Р. про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2021 незаконною, оскільки вона постановлена значно пізніше після добровільного виконання ним рішення суду, а саме в кінці листопад 2021 він передав стягувачу ключі від квартири та надано безперешкодний доступ до квартири. Скаржник вказав, що державний виконавець будь яких виконавчих дій не вчиняв, так як рішення суду виконано задовго до відкриття виконавчого провадження.

Із вказаних підстав скаржник просить визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Перешлюги Н.Р. у виконавчому провадженні № 67925788 щодо відкриття виконавчого провадження та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2021 року, яка прийнята у виконавчому провадженні № 67925788.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав з підстав у ній наведених та просить її задовольнити у повному обсязі.

Представник відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги з підстав її необґрунтованості. Пояснила, що на адресу відділу ДВС 16.12.2021 року надійшла заява ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження. 17.12.2021 державним виконавцем Перешлюгою Н.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказала, що звернення стягувача до відділу ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду свідчить про те, що боржник рішення у добровільному порядку не виконував, а тому державним виконавцем, відповідно до положень ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26 27 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, представник відділу ДВС вказав, що 17.12.2021 року державним виконавцем керуючись статтею 42 Закону України Про виконавче провадження та відповідно до пункту 2 розділу ІV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 150 грн.

17.12.2021року державним виконавцем керуючись статтями 3,4,24,25,26,27 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 12000 грн.

Зазначив, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Також, згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України і не являється винагородою за примусове рішення суду.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розміри заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкритті виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

22.12.2021 року державним виконавцем керуючись ст. 19 Закону України Про виконавче провадження винесено та направлено виклик ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з`явитись 30.12.2021, 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 з метою отримання інформації щодо виконання даного рішення суду.

Крім того, представник відділу ДВС вказав, що у скарзі боржник ОСОБА_1 зазначає, що 30.12.2021 року державний виконавець не був на місці вчинення виконавчий дій, що суперечить його скарзі, оскільки складено акт державного виконавця 30.12.2021 року з підписами боржника та стягувача. 30.12.2021 року державним виконавцем здійснено вихід для перевірки виконання рішення суду боржником, за адресою: АДРЕСА_3 , про що складено акт державного виконавця який підписано стягувачем ОСОБА_2 і боржником ОСОБА_1 , тобто фактичне вселення і виконання рішення суду було встановлено 30.12.2022 року, про що свідчить вищезгаданий акт державного виконавця. Крім того, боржник ОСОБА_1 підписався в даному акті державного виконавця в такий спосіб підтвердив, що ним дійсно виконано рішення суду саме 30.12.2021 року.

Таким чином, вказав представник відділу ДВС, саме 30.12.2021року виконавчий лист № 607/4976/21, який виданий 26.11.2021 року Тернопільським міськрайонним судом є виконаний, а тому згідно ст.27 Закону України Про виконавче провадження ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити виконавчий збір, оскільки рішення суду виконано 30.12.2021року, а не в листопаді місяці 2021року, як зазначає боржник ОСОБА_1 у скарзі. Зауважив, що рішення суду вважається виконаним шляхом вселення ОСОБА_2 у вказане житлове приміщення, а не шляхом передачі стягувачу ключів від квартири. Далі, 18.01.2022 року державним виконавцем, на підставі пункту 9 частини першої статті 39, ст. 40 Закону України Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виділено стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження, оскільки виконавчий збір станом на 18.01.2022 року не було сплачений боржником ОСОБА_3 на депозитний рахунок Відділу ДВС. Також, представник відділу ДВС зауважив, що у постанові від 16.07.2020 року справа №520/3822/20 Другий апеляційний адміністративний суд зазначає: з аналізу норм Закону №1404-VІІІ в редакції Закону №2475- VIII, слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомого стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги. Вказала, що рішення суду ОСОБА_1 на час подання нею заяви до Відділу ДВС для примусового виконання рішення суду в цивільній справі № 607/4976/21, а саме 16.12.2021 року, не було виконано і на даний час боржник ОСОБА_1 продовжує чинити перешкоди у користуванні житлом.

Суд, проаналізувавши подану скаргу та її підстави, пояснення скаржника, представника відділу ДВС та стягувача вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки судом встановлено, що головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Перешлюга Н.Р., 17.12.2021 року, виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви ОСОБА_2 від 16.12.2021 року про примусове виконання рішення суду в цивільній справі № 607/4976/21, діяв правомірно, відповідно до положень чч. 5, 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

В подальшому, виконуючи рішення про вселення стягувача, державний виконавець 17.12.2021 року направив на адресу боржника ОСОБА_1 та стягувача ОСОБА_2 для виконання та відома постанову про відкриття виконавчого провадження у якій вказано, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Також, державним виконавцем 22.12.2021 року на адресу боржника ОСОБА_1 направлено Виклик державного виконавця у якому зобов`язано ОСОБА_1 з`явитись 30.12.2021 року за адресом: АДРЕСА_3 із одночасним зобов`язанням поряд з іншим повідомити про заходи, що вживаються з метою виконання рішення суду та письмово повідомити про повне чи часткове самостійне виконання рішення суду.

Далі, державним виконавцем 30.12.2021 здійснено вихід для перевірки виконання рішення суду боржником, за адресою: АДРЕСА_3 , про що складено Акт згідно якого усунено ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , який підписано стягувачем ОСОБА_2 і боржником ОСОБА_1 , що відповідає положенням ч. 5 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.

Отже, виходячи із встановлених обставин справи, суд вважає дії державного виконавця Перешлюги Н.Р. щодо прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2021 року правомірними, як і саму постанову.

Суд вважає, що скаржником в судовому засіданні не доведено неправомірності дій державного виконавця Перешлюги Н.Р., як і не доведено того факту, що ним рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2021 року виконано у добровільному порядку.

Суд бере до уваги, що як на вимогу (Виклик) державного виконавця від 22.12.2021 року боржником ОСОБА_1 не повідомлялось державному виконавцю про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, так і на час складання Акту державно виконавця від 30.12.2021 року, яким зафіксовано факт виконання судового рішення про вселення ОСОБА_2 , боржником не повідомлялось державного виконавця про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Отже, як встановлені обставини справи з приводу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2021 року державним виконавцем Перешлюгою Н.Р., так і сама поведінка боржника ОСОБА_1 в ході виконання рішення суду державною виконавчою службою, а також пояснення стягувачки ОСОБА_2 надані в ході розгляду скарги з приводу виконання рішення суду, не дають суду підстав дійти висновку, що рішення суду боржником було виконано до відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин подану ОСОБА_1 скаргу суд вважає необґрунтованою, в зв`язку із чим у її задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Перешлюги Н.Р. у виконавчому провадженні № 67925788 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2021 року, яка прийнята у виконавчому провадженні № 67925788 відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич