Провадження № 2/554/692/2022
Рішення

іменем України

11 квітня 2022 року місто Полтава

Суддя Октябрського районного суду міста Полтави Шевська О.І. при секретарі судового засідання Шевченко О.В. розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту, -

встановив:

21.12.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту, прохаючи суд здійснити тлумачення заповіту Зо- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 13.03.2006 та посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Господарьовою І.О. (зареєстровано в реєстрі за № 2-276), як вираження волі (особисте розпорядження) спадкодавця Зо- ОСОБА_3 заповісти все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, в рівних частках кожному: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалися на те, щоІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 79 років померла його баба Зо-Зін- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . За життя баба склала заповіт, посвідчений 13.03.2006 державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Господарьовою І.О. (зареєстровано в реєстрі за № 2-276), яким все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла в рівних частках кожному: онуці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідачка за цим позовом, прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_6 ), та онукові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1994, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2003 (зареєстровано в реєстрі за № 2-214) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2003 (зареєстровано в реєстрі за № 2-216). Водночас спадщину після смерті баби він прийняв у встановлені законом строк та спосіб, подавши 12.04.2021 приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Яровому О.Б. заяву про прийняття спадщини, що підтверджується витягом із Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи № 67492251. В той самий день заяву про прийняття спадщини подала і відповідачка. Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ярового О.Б. від 01.12.2021 нам обом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру, оскільки згідно заповіту спадкодавець заповіла своє майно як «онуку» та «онуці», тоді як відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок із померлою, а саме документи, що вони є її онуками.

Ухвалою суду від 21.12.2021. відкрито провадження у справі, призначено справу на 18.01.2022 року до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду від 03.02.2022 року було закрите підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказадла, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 79 років померла баба позивача Зо-Зін- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя Зо- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , склала заповіт, посвідчений 13.03.2006 державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Господарьовою І.О. (зареєстровано в реєстрі за № 2-276), яким все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла в рівних частках кожному:

-онуці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_6 ), та

-онукові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1994, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2003 (зареєстровано в реєстрі за № 2-214) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2003 (зареєстровано в реєстрі за № 2-216).

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті баби прийняв у встановлені законом строк та спосіб, подавши 12.04.2021 приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Яровому О.Б. заяву про прийняття спадщини, що підтверджується витягом із Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи № 67492251. В той самий день заяву про прийняття спадщини подала і відповідачка ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ярового О.Б. від 01.12.2021 сторонам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру, оскільки згідно заповіту спадкодавець заповіла своє майно як «онуку» та «онуці», тоді як у сторін відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок із померлою, а саме документи, що вони є її онуками.

Керуючись правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 12.10.2020 по справі № 478/2164/18 в подібній справі та враховуючи наявність спору сторонвми, позивач змушений звернутися до суду з позовом про тлумачення заповіту.

Так, відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи), яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України)

Відповідно до частин першої, другої статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

Системний аналіз положень статей 213, 1256 ЦК України дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

У заповіті спадкодавця від 13.03.2006 зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповідає все належне їй майно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як своїм онукам.

Так, згідно Свідоцтву про народження, виданому Відділом РАГС Ленінського райвиконкому м. Полтави від 18.07.1995, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Полтаві і його батьками були ОСОБА_8 (матір) та ОСОБА_9 (батько). При цьому, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 12.11.2021 слідує, що відомості про батька до актового запису про його народження були внесені відповідно до частини першої статті 135 СК України (за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові за її вказівкою).

Біологічним батьком позивача ОСОБА_1 був Зо-Зін- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Оскільки на момент його народження матір не перебувала в шлюбі з його біологічним батьком, відомості про батька до актового запису про народження були внесені відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до Свідоцтва про народження, виданого 11.09.1959 на ім`я його батька Зо-Зін- ОСОБА_10 , його батьками були ОСОБА_7 (матір) та Зо- ОСОБА_3 (батько), що перебували в шлюбі з 08.04.1959 згідно із Свідоцтвом про одруження, виданим 08.04.1959.

Отже, спадкодавець Зо- ОСОБА_3 дійсно є бабою ОСОБА_1 , хоча цей факт і не засвідчений органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Його дід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 16.04.2002, виданим Полтавським міським відділом РАГС Полтавського облуправління юстиції.

Єдина донька спадкодавця ОСОБА_12 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_9 , тобто ще за життя спадкодавця, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 16.05.1968, виданим Міськбюро РАГС м. Полтави, та власних дітей не мала.

Матір спадкодавця ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 10.07.1963, виданим Міським бюро РАГС м. Полтави.

Спірна квартира була приватизована біологічним батьком ОСОБА_1 , бабою та дідом 09.03.1994, а після смерті спочатку діда, а потім батька, їх частки у праві спільної власності на квартиру успадкувала баба позивача.

Після смерті спадкодавця позивач провів її поховання, що підтверджується свідоцтвом про поховання, довідкою про причини смерті, лікарським свідоцтвом про смерть, рахунком-замовленням про придбання ритуальних товарів та послуг.

Щодо відповідачки ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_14 ), то відповідно до її свідоцтва про народження, її матір`ю записана ОСОБА_15 , а батьком ОСОБА_16 . При цьому, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 19.11.2021 слідує, що відомості про батька до актового запису про її народження були внесені відповідно до частини першої статті 135 СК України (за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові за її вказівкою). В дійсності її біологічним батьком так само був ЗО-ЗІН- ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживав на момент її народження у 1983 році однією родиною без реєстрації шлюбу з її матір`ю ОСОБА_15 .

Отже, відповідачка ОСОБА_18 є неповнорідною (єдинокровною) сестрою ОСОБА_1 .

Таким чином, поза розумним сумнівом можна стверджувати, що воля (особисте розпорядження) спадкодавця була спрямована на те, щоб заповісти все своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , хоча вони й не є її онуками відповідно до актових записів. Саме таким чином слід тлумачити її заповіт.

Установивши, що у складеному заповіті спадкодавець на випадок своєї смерті висловила свою волю (зробила розпорядження) на перехід права власності на належне їй майно конкретно на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_18 , вказавши чітко, без помилок їх прізвища, імена та по батькові, слід дійти до висновку (тлумачити заповіт таким чином), що саме їм у рівних частках належить право на спадкування за відповідним заповітом. Вказівка у заповіті про розпорядження на користь «онука» та «онуки», не повинна мати визначального значення з огляду на конкретну вказівку особи спадкоємця.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України проголошує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2ст. 16 ЦК України є визнання права.

За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,223,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту задовольнити повністю.

Здійснити тлумачення заповіту Зо- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 13.03.2006 та посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Господарьовою І.О. (зареєстровано в реєстрі за № 2-276), як вираження волі (особисте розпорядження) спадкодавця Зо- ОСОБА_3 заповісти все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, в рівних частках кожному: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ;

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.І.Шевська