Справа № 461/3352/20 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/2584/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Фединця В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Львівської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про визнання недійсними контракту та додаткової угоди в їх частині, скасування наказів про призначення директором та звільнення з посади директора, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати контракт від 18.06.2007 року про призначення його, ОСОБА_2 , директором Львівської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі - ЛФ КРРТ) і додаткову угоду від 12.12.2019 року про продовження дії контракту до 18.03.2020 року, в частині визначення строку дії контракту, недійсними й такими, що укладені безстроково; скасувати наказ №34/К від 12.12.2019 року про призначення його, ОСОБА_2 , директором ЛФ КРРТ строком до 18.03.2020 року; скасувати наказ №1/К від 13.03.2020 року про звільнення його, ОСОБА_2 , з посади директора ЛФ КРРТ та поновити на займаній посаді і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18.03.2020 року його було звільнено з посади директора ЛФ КРРТ у зв`язку з закінченням терміну дії контракту від 18.06.2007 року, по ст.36 п.2 КЗпП України, згідно наказу №1/К від 13.03.2020 року, копія якого була вручена йому 17.03.2020 року.

Своє звільнення і даний наказ вважає незаконними, виходячи з наступного.

З 26.01.2007 року він був призначений директором філії на умовах безстрокового трудового договору, а 18.06.2007 року з ним було укладено контракт на виконання функцій директора філії строком на 5 років. В подальшому, термін дії даного контракту неодноразово продовжувався, шляхом укладення додаткових угод, на підставі яких відповідачем видавалися накази про призначення його директором філії на черговий строк, зокрема, додаткові угоди укладалися, починаючи з 23.05.2012 року, останній раз така угода була укладена 12.12.2019 року, якою термін дії контракту продовжено до 18.03.2020 року.

Однак, при підписанні додаткової угоди від 12.12.2019 року, всупереч положенням Статуту КРРТ, він на засідання контрактної комісії не викликався, про призначення його директором погодження уповноваженого органу управління не було, а два примірники цієї угоди були надіслані йому поштою 12.12.2019 року, які він підписав 16.12.2019 року.

03.03.2020 року відбулося засідання Правління КРРТ, на якому ним та директорами інших філій були озвучені певні критичні зауваження щодо діяльності КРРТ, тому вважає, що рішення генерального директора КРРТ Мікрюкова С.А. про не продовження з ним (позивачем) контракту викликане особистою неприязню, яка грунтується на його критичній позиції щодо управлінських рішень такого.

Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки чинне законодавство не передбачало підстав для зміни умов трудового договору в частині строковості та обов`язковість укладення контракту, тому укладення (продовження) трудового договору (контракту) на визначений строк, за відсутності передбачених діючим законодавством норм, є підставою для визнання його недійсним в цій частині.

Стверджує, що він не мав наміру укладати саме строковий трудовий договір та не подавав з цього приводу відповідних заяв, трудові відносини внаслідок укладення контракту безпідставно обмежились строком, а чинним законодавством не передбачено для посади, яку він обіймав, укладення трудового договору (контракту).

Посилаючись на ст.39-1 КЗпП України, вважає, що як після викладення контракту від 18.06.2007 року в новій редакції (додаткова угода від 01.06.2012 року), так і після укладення інших додаткових угод, зокрема додаткової угоди від 12.12.2019 року, даний контракт слід вважати таким, що укладений на невизначений строк, тому у відповідача не було підстав видавати наказ про його (позивача) звільнення у зв`язку з закінченням терміну дії контракту.

Також просить поновити його на займаній посаді та в порядку ст.235 КЗпП України стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апелянт зазначає, що суд не дав належної правової оцінки його доводам і не врахував відсутність визначених законодавством підстав для обов`язкового укладення з ним, як з керівником філії, контракту.

Вважає оскаржуване рішення суду суперечливим щодо оцінки аргументів сторін та застосування норм матеріального права.

Окрім того, зазначає, що контракт від 18.06.2007 року та додаткова угода від 12.12.2019 року укладені без погодження з уповноваженим органом управління та з недотриманням Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року №203.

Так, зокрема, зазначає, що при підписанні додаткової угоди від 12.12.2019 року відповідачем було порушено п. 30 контракту, згідно з яким, продовження чи укладення нового контракту відбувається за 2 місяці до закінчення попереднього.

Також наголошує, що всупереч вимогам п.3 вищезгаданого Положення, контракти заключались з ним строком на три місяці, замість визначених законодавством від 1 до 5 років.

Вважає такі незаконні дії генерального директора щодо нього - тиском.

Відповідач Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Львівської філії Концерну подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Зазначає, що керівники підприємств - операторів, провайдерів телекомунікацій та їх філій можуть прийматися на роботу за контрактом, а Концерн РРТ внесено до Реєстру операторів, провайдерів, телекомунікацій на підставі рішення Національної комісії з питань регулювання зв`язку України від 07.12.2007 року №1019, що підтверджується листом Національної комісії з питань регулювання зв`язку України від 12.12.2007 року №01-7432/131, копія якого міститься в матеріалах справи, а також інформацією, викладеною на офіційному сайті НКРЗ станом на 10.11.2020 року, витяг з якої також міститься в матеріалах справи.

Вказана інформація, на переконання відповідача, в черговий раз підтверджує той факт, що з позивачем правомірно було укладено контракт як з керівником філії.

Також звертає увагу, що згідно з Положенням про Львівську філію Концерну РРТ, призначення директора філії на посаду здійснюється шляхом укладення контракту і, власне, на підставі цього Положення проводилось укладення з позивачем контракту в 2007 році, а продовження дії контракту (укладення на новий чи інший строк) проводилося у відповідності до п.п.25, 30 контракту за угодою сторін і своє волевиявлення позивач неодноразово підтверджував, шляхом укладення додаткових угод.

Наголошує, що оспорювана позивачем додаткова угода від 12.12.2019 року добровільно підписана позивачем і жодних зауважень чи заперечень, зокрема щодо строку дії контракту, при підписанні даної угоди позивач не висловлював.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення є державним господарським об`єднанням підприємств, створений наказом Державного комітету України по зв`язку від 04.10.1991 року №102, заснований на державній власності, який на даний час діє на підставі Статуту КРРТ (нова редакція), затвердженого наказом в редакції від 15.08.2017 року.

Концерн РРТ є правонаступником прав та обов`язків таких державних підприємств, що входили до його складу й реорганізовані у філії відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 20.07.2006 року №751 та наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 04.07.2016 року №418, в тому числі Львівського обласного радіотелевізійного передавального центру.

Згідно з п.3.4 Статуту, Концерн має право після погодження Уповноваженим органом управління у порядку, встановленому законодавством, створювати, реорганізовувати й ліквідовувати філії, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не мають статусу юридичної особи і діють на підставі положення, затвердженого генеральним директором Концерну.

Відокремлені підрозділи Концерну очолюють директори, яких призначає на посади генеральний директор Концерну шляхом укладення контракту після погодження Уповноваженим органом управління.

Наказом Концерну РРТ №53 від 08.02.2007 року затверджено Положення про Львівську філію КРРТ (далі - Положення), та, в подальшому, генеральним директором КРРТ у 2013 році затверджена нова редакція Положення.

Відповідно до пунктів 1.10, 3.1 Положення, філія є відокремленим структурним підрозділом Концерну РРТ, не має статусу юридичної особи і здійснює від імені Концерну частину його господарської та іншої діяльності, а також функції представництва в межах повноважень, встановлених цим Положенням, має окремий баланс, поточні рахунки в банку, печатку зі своїм найменуванням.

Пунктами 6.1 - 6.3 Положення визначено, що управління поточною діяльністю філії здійснюється директором філії, який призначається на посаду та звільняється з посади за наказом генерального директора Концерну та підпорядковується йому у своїй діяльності. Призначення директора філії на посаду здійснюється шляхом укладення контракту.

Директор філії є уповноваженим представником Концерну і діє від імені Концерну на підставі Положення про філію та згідно з довіреністю, що видається йому генеральним директором Концерну.

08 червня 2007 року між Концерном РРТ і ОСОБА_2 укладено контракт про призначення ОСОБА_2 директором Львівської філії КРРТ на строк з 19 червня 2007 року до 18 червня 2012 року.

Згідно з пунктами 1 і 2 контракту, керівник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію Львівської філії КРРТ здійснювати поточне управління філією, забезпечувати її прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за філією державного майна, а КРРТ зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення та організації праці керівника. На підставі контракту виникають трудові відносини між керівником та Концерном РРТ.

Відповідно до пунктів 26, 30 контракту, цей контракт припиняється: після закінчення терміну дії контракту; за згодою сторін та в інших випадках. За два місяці до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін.

01 червня 2012 року між Концерном РРТ і ОСОБА_2 укладена додаткова угода до контракту від 18 червня 2007 року, якою сторони домовилися внести зміни до контракту, виклавши його в новій редакції, зокрема, згідно пункту 32, контракт діє з 01 червня 2012 року до 18 червня 2015 року включно.

В подальшому, між Концерном РРТ та ОСОБА_2 неодноразово укладалися додаткові угоди про продовження терміну дії контракту, зокрема, було укладено наступні додаткові угоди: 23.05.2012 року, якою термін дії контракту продовжено до 18.06.2015 року; 17.06.2015 року, якою термін дії контракту продовжено до 18.09.2015 року; 14.09.2016 року, якою термін дії контракту продовжено до 22.09.2017 року; 12.09.2017 року, якою термін дії контракту продовжено до 20.09.2018 року; 06.09.2018 року, якою термін дії контракту продовжено до 19.09.2019 року; 03.09.2019 року, якою термін дії контракту продовжено до 18.12.2019 року; 12.12.2019 року, якою термін дії контракту продовжено до 18.03.2020 року.

Крім того, після підписання таких додаткових угод та на їх підставах, генеральним директором кожного разу видавалися накази про призначення ОСОБА_2 директором Львівської філії КРРТ на певний строк, зокрема, такі накази були видані також: 07.09.2018 року №15/к про призначення ОСОБА_2 директором ЛФ КРРТ терміном з 21.09.2018 року до 19.09.2019 року; 04.09.2019 року №21/к про призначення ОСОБА_2 директором ЛФ КРРТ терміном з 20.09.2019 року до 18.12.2019 року; 12.12.2019 року №34/к про призначення ОСОБА_2 директором ЛФ КРРТ терміном з 19.12.2019 року до 18.03.2020 року.

Наказом №1/К від 13.03.2020 року ОСОБА_2 звільнено 18.03.2020 року з посади директора ЛФ КРРТ у зв`язку із закінченням строку дії контракту від 18.06.2007 року, згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України, який з даним наказом ознайомлений 17.03.2020 року.

Частиною другою статті 23 КЗпП України передбачено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

За змістом частини другої статті 39-1 КЗпП України, трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Судом установлено, що між сторонами було укладено трудовий договір на визначений строк, встановлений за їхнім погодженням, який міг бути продовжений лише, якщо трудові відносини тривали й жодна із сторін не вимагала їх припинення.

Пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у зв`язку із закінченням його строку. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку з закінченням строку.

Крім того, припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що між сторонами відповідно до пункту 2 частини першої статті 23 КЗпП України було укладено трудовий договір на визначений строк, встановлений за їх погодженням, який міг бути продовжений лише, якщо трудові відносини тривали й жодна із сторін не вимагала їх припинення, однак, працедавець не виявив бажання у переукладенні трудового договору із позивачем, звільнивши його оспорюваним наказом у зв`язку із закінченням строку.

Також необхідно зазначити, що позивач був проінформований про умови укладеного з ним договору, зокрема, щодо терміну його дії, погодився з ними і виявляв бажання (згоду) на укладення саме строкового трудового договору, неодноразово підписуючи додаткові угоди про це.

Таким чином, підстав для інших висновків по суті вирішення спору в колегії суддів немає, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 22 квітня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді С.М. Копняк

А.В. Ніткевич