КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 760/5354/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3129/2022
Головуючий у суді першої інстанції: БукінаО.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

13 квітня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що сторони перебувають у шлюбі з 21.04.2007, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис № 540.

Зазначає, що у сторін є малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Зазначає, що відповідач з 24.11.2018 року не приймає участь в утриманні дитини.

Вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини та сплачувати аліменти у розмірі 4000,00 грн. щомісяця.

Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за минулий період за останні 13 місяців, у сумі 52000,00 грн., стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 4000,00 грн. щомісяця до його повноліття; стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 21.02.2019 і до повноліття дитини.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1255 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що розмір аліментів 4000 грн. є неспівмірним із доходами відповідача, оскільки згідно довідки про доходи ОСОБА_2 він отримує заробітну плату в розмірі 4221 грн. 42 коп., тобто, мінімальну заробітну плату. Зазначає, що не заперечує щодо сплати аліментів, але заперечує щодо визначеного судом першої інстанції розміру таких аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,,є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Сторони перебувають у шлюбі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у визначеному розмірі дитині, яка її потребує.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що аліменти повинні бути стягнуті з врахуванням прийняття участі в утриманні дитини обох батьків. Проте, при визначенні розміру аліментів, судом не враховано положень ст. 182 СК України.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції не враховано, що обов`язок доведення доводів позовних вимог (розміру аліментів) лежить саме на позивачці. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, таких як довідка про розмір заробітної плати з місця роботи, довідка про доходи, що видається органами Державної фіскальної служби України тощо.

Натомість скаржником до апеляційної скарги надано довідку про доходи, з якої вбачається, що він працює у ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» водієм. З наданої довідки вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за рік становить 6086 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2027 гривня, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 5000 грн. не відповідає вимогам ст. 182 СК України.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд апеляційної інстанції враховує обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, матеріальне становище відповідача, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням цих обставин підлягає зменшенню до 2000 грн., який є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, шляхом зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 4000 грн. до 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.02.2019.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 червня 2019 року в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - змінити, зменшивши розмір аліментів з 4000 грн. до 2000 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 21 лютого 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді