ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1939/22 Справа № 211/5833/20 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П.,Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі - Акціонерне товариство «Альфа- Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року, яке ухвалене суддею Сарат Н.О. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 17 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору іпотеки припиненим та зняття обтяжень з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 січня 2008 року між ОСОБА_2 та АТ «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/004 , згідно якого останній отримав кредтині кошти в розмірі 49 000 грн. з кінцевим терміном повернення не пізніше 23.01.2018 року.

В забезпечення виконання зобов`язань по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/004 від 24.01.2008 року між ОСОБА_1 та АТ «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» було укладено Іпотечний договір№ 131/08-ІЗЛ/004, зареєстровано в реєстрі за № 180, посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.03.2013 року по справі № 211/5328/13-ц з ОСОБА_2 було стягнуто достроково заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/004 від 24.01.2008 року в сумі 46641,45 грн. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 44005312 в Довгинцівському ВДВС у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження винесеної державним виконавцем Довгинцівського ВДВС міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 21.03.2019 року, виконавче провадження завершено у зв`язку з виконанням.

Тобто Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу по справі №211/5328/13-ц від 20.12.2013 року в повному обсязі було виконано. Та не дивлячись на те, що ОСОБА_2 в повному обсязі виконав Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.12.2013 року, на нерухоме майно позивача, а саме домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , й до сьогодні накладено обтяження .

Також Банк намагався звернути стягнення на його майно адже, було видано виконавчий лист про звернення стягнення на його нерухоме майно, яке позивачу довелося оскаржувати в суді.

Позивач звернувся до Банку із заявою про припинення Іпотечного Договору № 131/08-1ЗЛ/00-4 від 24.01.2008 року та зняття іпотечного обтяження з йогого нерухомого майна до «Укрсоцбанк», у відповіді від 16.09.2020 року №78874-23.1-6/6 позивачу було повідомлено, що АТ «Укрсоцбанк» прийнято рішення про реорганізацію та приєднання до АТ «Альфа-Банк», а також, про відмову в задоволення його заяви. Тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати договір іпотеки 131/08-ІКЛ/004 від 24.01.2008 року припиненим та зняти обтяження з майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненими Іпотечний договір № 131/08-ІЗЛ/004 від 24.01.2008 року укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним Товариством «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого є Акціонерне Товариство «АЛЬФА-БАНК», зареєстрований в реєстрі за № 180, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксаною Олександрівною, за яким було передано в іпотеку нерухоме майно: домоволодіння, яке складається: А-1 - житловий будинок шлаколитий під шубою, житловою площею 42,6 ( сорок дві цілих шість десятих) кв. м., загальною площею, 61,5 ( шістдесят одна ціла десятих) кв. м., 2 літ. Б - шлаколита літня кухня, 3. літ. Г - вбиральня, 4. літ. шлаколитий підвал, 5. літ. Е - цегляний гараж, №1 - огорожа, І-водоколонка, ІІ-замощення, № 2 - ворота, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та Договір про внесення змін, реєстрам № 1527 від 07.08.2009 року посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксаною Олександрівною.

Скасовано державну реєстрацію іпотеки внесену в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за № 34115093 від 06.02.2008 року, підстава для державної реєстрації договір про внесення змін, реєстр № 1527 від 07.08.2009 року, видавник приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксана Олександрівна та державну реєстрацію обтяжень заборони на нерухоме майно внесену в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за № 34115106 від 24.01.2008 року, об`єкт обтяження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа Банк» на користь ОСОБА_1 , 1681 гривню 60 грн. в рахунок відшкодування сплаченого ним при зверненні до суду судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Альфа-Банк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів посилаючись на те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором , яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.. 625 ЦК України.

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2009 році не припинилось та тривало до моменту фактичного його виконання 21 квітня 2015 року, а тому кредитор має право на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України, що в жодному разі не може свідчити про належне виконання кредитного зобов`язання

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У частині першій статті 599 ЦК передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18.

У Постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 202/3772/19, провадження № 61-9126св20 зазначено, що зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

У Постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 187/998/16-ц, провадження № 61-603св19, зазначено, що за загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Тлумачення статей 638, 651, 653, 654 ЦК України свідчить, що зміна договору за згодою сторін є правочином, спрямованим на зміну цивільних прав та обов`язків. Під формою зміни договору розуміється форма правочину, на підставі якого відбувається зміна договору. Зміна договору призводить до зміни зобов`язання в частині, зокрема, предмета, місця, строків виконання. У разі зміни договору за взаємною згодою сторін зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору і втіленні такої зміни в належну форму.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Настання строку виконання зобов`язання зумовлює початок перебігу позовної давності.

У Постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 210/2042/14, провадження № 61-8873св21 зазначено, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У Постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 234/15695/17, провадження № 61-5261св20, зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України».

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

У Постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 751/4229/19 Верховний Суд вказав, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення у справі, не врахував, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін, а закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним. Сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропуску позовної давності) та/або закінчення строку дії кредитного договору не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не є підставою для припинення іпотеки за абзацом 2 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п`ятою статті 2 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 24 січня 2008 року між ОСОБА_2 та АТ «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/004 , згідно якого останній отримав кредтині кошти в розмірі 49 000 грн. з кінцевим терміном повернення не пізніше 23.01.2018 року.

24 січня 2008 року з метою забезпечення виконання грошового зобов`язань по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/004 від 24.01.2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним Товариством «УКРСОЦБАНК» було укладено договір іпотеки № 131/08-ІЗЛ/004, предметом якої є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за № 180 та посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. ( а.с. 7-10 копія договору).

Згідно з пунктом 4.6.4.1 цього договору звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором банку може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».У пункті 1.2.2 вказаного Договору передбачено, що кредит вважається повернутим в разі зарахування грошових коштів, спрямованих на погашення кредиту, в повному обсязі на рахунок Банку (а.с.4-5).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.03.2013 року по справі № 211/5328/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/004 від 24.01.2008 року в сумі 46641,45 грн., що складається з: за кредитом 43341,36 грн, за відсотками 24040,93 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 706,48 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 160,52 грн., інфляційні витрати за кредитом 22,55 грн., інфляційні витрати за відсотками. Рішення не оскаржено, набрало законної сили 02.01.2014 року ( а.с. 16-17 ).

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 44005312 в Довгинцівському ВДВС у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

21.03.2019 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 44005312 відкритого на підставі виконавчого листа № 211/5328/13-ц виданого 20.12.2013 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу у сумі 47 107,86 грн. з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у зв`язку із повним виконанням, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «про виконавче провадження» ( а.с 18-19).

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 20.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Людмилою Олександрівною за реєстровим №427 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» в рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/004 від 24.01.2008 року сума заборгованості 82424,16 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння, яке складається: "А-1" - житловий будинок шлаколитий під шубою, житловою площею 42, 6 кв. м., загальною площею, 61.5 кв. м., 2 літ. "Б" - шлаколита літня кухня, 3. літ. "Г" - вбиральня, 4. літ. "Д" - шлаколитий підвал, 5. літ. "Е" - цегляний гараж, №1 - огорожа, І-водоколонка, ІІ-замощення, № 2 - ворота, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 20-25).

Згідно з витягу з державного реєстру від 01.10.2020 р., 12 листопада 2019 року державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 27-29).

Вирішуючи спір на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позичальник ОСОБА_2 виконав свої зобов`язання за кредитним договором 131/08-ІКЛ/004 укладеним 24.01.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , фактичним повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором, у зв`язку із чим таке зобов`язання припинилось на підставі статті 559 ЦК України, та як наслідок припинилось право застави (іпотеки).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 сплатив суму боргу , без урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, що передбачено ст. 625 ЦК України, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 повністю виконав судове рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за кредитним договором, яка була визначена у розмірі 46 641,45 грн., у зв`язку із чим основне зобов`язання Кредитного договору № 131/08-ІКЛ/004 від 24.01.2008 року, припинилось на підставі статті 599 ЦК України, внаслідок чого припинились і зобов`язання за похідним від основного договором іпотеки, укладеним з метою забезпечення виконання умов кредитного договору.

Судове рішення, яке набрало законної сили та виконане боржником, за яким з боржника стягнуто визначену позивачем заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню, в розумінні повноти розміру заборгованості.

При цьому, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом та боржником належним чином виконано рішення суду, пред`являти після цього до сторони додаткові вимоги.

Враховуючи вказане посилання доводи відповідача у відповіді на звернення позивача про те, що після винесення рішення суду нарахування за договором не припинялись та станом на 16.09.2020 року обліковується прострочена заборгованість, колегія суддів оцінює як безпідставні.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17.01.2018 року по справі № 910/27064/15, Постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року по справі № 601/855/19 та Постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року по справі № 569/17667/19.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 сплатив суму боргу без урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, що передбачено ст. 625 ЦК України, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позивач ОСОБА_2 виконав судове рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за кредитним договором, яка була визначена у розмірі 46 641, 45 грн., що свідчить про припинення зобов`язання за кредитним договором та можливість застосування з боку АТ «Альфа-Банк» наслідків ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до висновків, викладених в Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року, справа № 351/162/19, провадження № 61-13265св21, які мають бути враховані при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк виконання договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Відсутність такої вимоги не покладає на позичальника будь-яких зобов`язань щодо дострокового повернення будь-яких сум, які, на думку кредитора, підлягають сплаті, крім тих, які підлягають сплаті на час пред`явлення вимоги.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України, грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

В момент зарахування грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики, ці зобов`язання вважаються припиненими.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється.

Отже, вирішуючи спір в оскаржуваній частині, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2022 року.

Головуючий:

Судді: