ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2071/22 Справа № 199/69/21 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 19 жовтня 2018 року о 17.05 год., в м.Дніпро на пр.Мануйлівський, 57 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Volkswagen Caddy , д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача по справі. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ "СК « УНІКА» відповідно до поліса ОСЦПВВНТЗ №АМ/4076160, який діяв на дату ДТП та транспортного засобу - Geely MR7151A, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача по справі. Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.11.2018 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2020 року, у справі №201/4749/19 встановлено, що на момент ДТП ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «АФХ Трейд» не перебував. Відповідно до звіту експерта автотоварознавця №2512/18/18 від 12.12.2018р., вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля), завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу, складає 30375,44 гривен, а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 40967,36 гривень. 01.02.2019 року страховою компанією на рахунок СТО, на якому відбувався ремонт автомобіля, виплачено відшкодування в розмірі 29375,44 грн., що частково задовольнило майнові вимоги позивача. Розмір не відшкодованого матеріального збитку складає 7495,18 грн. Умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу Volkswagen Caddy, д.р.н. НОМЕР_1 , передбачено франшизу в розмірі 1000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 2100,00 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 1000,00 грн., 2100,00 грн. витрати на проведення автотоварознавчої експертизи, а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 79,36 грн., витрати на правничу допомогу 390,00 грн., а всього 3569.36 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року ОСОБА_1 просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасувати в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 7495,18 грн. задоволенню не підлягають, оскільки квитанція АТ КБ «ПриватБанк» від 27.03.2019 року не є належним доказом понесення позивачем матеріальної шкоди, так як отримувачем у квитанції значиться ФОП ОСОБА_3 , в той час як відповідно до Акту №8 від 04.02.2019 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) виконавцем є ФОП ОСОБА_4 .

Але з таким висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.10.2018 року о 17:05 годині водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN Caddy», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у м.Дніпро пр.Мануйлівський, 57, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «GEELYMR7151A», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.11.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП (а.с.8).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі полісу №АМ/4076160.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У п.п.14, 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно до ч.3 п.14 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-69цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі полісу № АМ/4076160.

Згідно із ст.7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування.

Як свідчить звіт експерта автотоварознавця №2512/18/18 від 12.12.2018р. вартість матеріального збитку, тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля, завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу складає 30375,44 гривен, а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 40967,36 гривень (а.с.12-22).

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

01.02.2019 року страховою компанією на рахунок СТО виплачене відшкодування в розмірі 29375,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням №067546 від 01.02.2019 року, отримувач ФОП ОСОБА_4 (а.с.46) та частково задовольнило майнові вимоги позивача.

Фактичні витрати на відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля Geely MR7151A, д.р.й. НОМЕР_2 склали 36870,62 грн., що підтверджується: Актом виконаних робіт №8 від 04.02.2019 року (а.с.43) та копією банківської квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 27.03.2019 року оплати послуг з ремонту автомобіля в розмірі 7495,18 грн. (а.с.44).

Проте, суд першої інстанції не дослідив належним чином докази по справі та не звернув уваги, що отримувач коштів згідно квитанції і виконавець наданих послуг згідно Акту є одна й та ж особа, що має один і той же код РНОКПП НОМЕР_3 .

РНОКПП є унікальним та надається фізичним особам-платникам податків та інших обов`язкових платежів та зберігається за ними протягом усього їхнього життя і не залежить від зміни прізвища, імені чи по-батькові особи (відповідно до Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822).

Номер РНОКПП в Акті та банківській квитанції один і той же.

До апеляційної скарги долучено адвокатський запит та відповідь ФОП ОСОБА_3 , копії свідоцтва про шлюб, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , довідку про відкриття рахунку.

Відповідно до частин другої - третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так, відповідно до частин другої, восьмої, десятої статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Колегія суддів бере до уваги долучені до апеляційної скарги докази, оскільки справа в суді першої інстанції була розглянута в спрощеному провадженні без виклику сторін, відповідач відзив чи заперечення на позов не надав, номер РНОКПП особи в Акті та банківському чеку один і той же (є унікальним та не залежить від зміни прізвища), а тому у позивача були відсутні об`єктивні причини доводити факт, що ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 є одна й та сама особа (бо це є очевидним).

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що подані позивачем до суду апеляційної інстанції докази мають істотне значення для правильного вирішення справи, які не були подані до суду першої інстанції з поважних причин, а тому такі докази беруться апеляційним судом до уваги.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.(ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України)

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Отже, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що виконавець послуг ФОП ОСОБА_4 та отримувач (згідно квитанції) ФОП ОСОБА_3 є одна й та ж особа, що має один і той же код РНОКПП НОМЕР_3 .

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 7495,18 грн. підлягають задоволенню, оскільки квитанція АТ КБ «ПриватБанк» від 27.03.2019 року є належним доказом понесення позивачем матеріальної шкоди, так як отримувачем у квитанції ФОП ОСОБА_3 та виконавець відповідно до Акту №8 від 04.02.2019 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) ФОП ОСОБА_4 є одна й та ж сама особа.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає частковому скасуванню та ухваленню нового рішення у відповідній частині про задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська при ухваленні рішення 08 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи та в його основу поклав висновки, які не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим при його ухваленні неправильно було застосовано норми матеріально та процесуального права, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року в частині відмови стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 7495,18 гривень скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

В решті рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року - залишити без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2102,0 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року в частині відмови стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 7495,18 гривень скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7495,18 гривень.

В решті рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2102,0 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова