Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/192/22
Провадження № 2/382/324/22
У Х В А Л А

29 квітня 2022 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Жуковій Л. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 382/192/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Яготинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (далі - ПРАТ «ВФ Україна») про захист прав споживачів.

19.04.2022 позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить:

- звільнити його від сплати судового збору за подання заяви про уточнення позовних вимог;

- визнати незаконними дії ПРАТ "ВФ УКРАЇНА" щодо збільшення кількості хвилин з 140 до 200 для дзвінків на інші мережі по Україні за номером НОМЕР_1 ;

- визнати незаконними дії ПРАТ "ВФ УКРАЇНА" щодо нарахування з 14 лютого 2022 року 260 грн. абонплати за номером НОМЕР_1 за тарифним планом Vodafone UNLIM 3G Plus;

- визнати незаконними дії ПРАТ "ВФ УКРАЇНА" щодо списання 14 лютого 2022 року, 15 березня 2022 року, 14 квітня 2022 року з абонентського рахунку за номером телефону НОМЕР_1 120,00 грн. в рахунок не замовлених послуг мобільного зв`язку;

- зобов`язати ПРАТ "ВФ УКРАЇНА" обслуговувати телефонний номер НОМЕР_1 умовами тарифного плану Vodafone UNLIM 3G Plus з абонентною платою 220 гривень за 4 тижня з кількістю 140 хв. для дзвінків на інші мережі по Україні;

- відшкодувати за рахунок відповідача матеріальну шкоду у сумі 120,00 грн, шляхом перерахування коштів на абонентський рахунок;

- стягнути з ПРАТ "ВФ УКРАЇНА" на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду в сумі 200 000 (двісті тисяч) грн.

У судове засідання представники сторін не з`явилися; подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 910/18389/20 йдеться про те, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому Верховний Суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Проаналізувавши подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог, суд приходить до висновку, що така заява підлягає прийняттю, оскільки заявлена в межах встановлених законом процесуальних строків та є за своєю юридичною природою заявою про зміну предмету позову.

Щодо звільнення позивача від сплати судового збору за подання заяви про уточнення позовних вимог суд зазначає таке.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18).

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня - 2 481 грн.

Таким чином, загальна сума судового збору, що підлягає сплаті за заявленою вимогою майнового характеру про відшкодування моральної шкоди, становить 2 000 грн.

За змістом частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами. Позивач, який заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VІ єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

При цьому, суд звертає увагу позивача, що статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням скаржника, та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати або її відстрочення.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати.

Проаналізувавши подану позивачем заяву про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що у задоволенні вказаної заяви позивачу слід відмовити, оскільки надані позивачем докази про його доходи (відомості із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2021 рік) не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки в повній мірі не характеризують майновий стан заявника або унеможливлюють чи утрудняють сплату судового збору.

Згідно із пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно, то наслідки залишення позовної заяви без руху застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Частинами одинадцятою - тринадцятою статті 187 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру та надати суду документи про його сплату.

Крім цього, позивач заявив клопотання про відсторонення представника відповідача, яке не підлягає задоволенню, оскільки до матеріалів справи додані документи, що підтверджують його повноваження; інформація про нього міститься також в Єдиному реєстрі адвокатів України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 49, 136, 175-177, 185, 260 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про захист прав споживачів, визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали, даний позов буде залишено без розгляду, з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя М. М. Нарольський