Справа № 727/7342/21
Провадження № 2/727/419/22
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судових засідань Івасишин О.І.

за участю сторін:

представника позивача, в режимі відеоконференц звязку - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Кучерявої Н.М.

розглянувши, за правилами загального позовного провадження, відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" (, Чернівецька область, с. Мамаївці, вул. Кіцманська, буд. 44Д) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) про визнання зобов`язань припиненими,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ТОВ "Дьолер Буковина" звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання зобов`язань припиненими. Посилається на те, що 30.10.2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №4 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_3 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 200 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 30.10.2013 року; 30.10.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №5 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_3 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 200 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 30.10.2013 року, 05.11.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №9 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_4 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 200 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 05.11.2013 року, 05.11.2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №10 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_3 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 335 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 05.11.2013 року, 24.12.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №12 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_4 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 240 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 24.12.2013 року, 24.12.2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №14 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_3 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 200 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 24.12.2013 року.

Вказує, що 02.09.2013 між ОСОБА_3 та ТОВ «Букофрут» було укладено додаткові угоди №1 до Договорів №4, №10 та №14, якими було доповнено п. 9 цих договорів таким: «9.1. В разі невиконання та/або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань по Договору, а саме, не повернення та/або повернення не в повному розмірі коштів вказаних в п. 2 Договору в строк обумовлений п. 6 Договору, Позичальник сплачує на користь Позикодавця штраф в розмірі 50% від суми вказаної в п. 2 Договору. Крім того, Позичальник додатково сплачує на користь Позикодавця пеню за весь час прострочення виконання зобов`язання, інфляційні та 3% річних». 02.09.2013 між ОСОБА_4 та ТОВ «Букофрут» було укладено аналогічні додаткові угоди №1 до Договорів №5, №5 та №12.

Стверджує, що протягом 2013 року товариство виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; 23.10.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підписали та подали товариству заяви про прощення боргу, відповідно до яких вони відмовилися від свого права вимоги щодо повернення позик за договорами про фінансову допомогу, укладеними з товариством.

Зазначає, що 27.07.2016 року ОСОБА_4 . У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до товариства про стягнення боргу за договорами позики №5, №9, №12. Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що нібито 01.10.2013 року нею було укладено договір про відступлення права вимоги з ОСОБА_4 , відповідно до якого вона набула право вимоги за вказаними договорами позики.

Обгрунтовує, що у зв`язку тим, що права вимоги за договорами позики №5, №9, № 12 перейшли до ОСОБА_2 , саме вона є належним відповідачем у справі в частині припинення зобов`язань за цими договорами.

Просить суд, визнати повністю припиненими з 23.10.2013 зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» за договорами про надання фінансової безпроцентної допомоги: №4 від 30.10.2012, укладеним з ОСОБА_3 ; №5 від 30.10.2012, укладеним з ОСОБА_4 ; №9 від 05.11.2012, укладеним з ОСОБА_4 ; № 10 від 05.11.2012, укладеним з ОСОБА_3 ; №12 від 24.12.2012, укладеним з ОСОБА_4 ; №14 від 24.12.2012, укладеним з ОСОБА_3 .

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.08.2021 року відкрито провадження в справі № 727/7342/21 та постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін по справі.

27.08.2021 року відповідач ОСОБА_2 скерувала до суду відзив на позовну заяву посилаючись на наступне. Вказує, що трьох річний строк позовної давності, встановлений законом (ст.257ЦК України), за даними вимогами сплив в червні 2019 року, наслідки такого спливу встановлені ст.267 ЦК України. Оскільки ТОВ "Дьолер Буковина" не реалізувало у встановлений строк свого права, вона, керуючись ст.267 ЦК України, заявляє про застосування судом наслідків спливу позовної давності. Крім того, зазначає, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 липня 2019 року її позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Дьолер Буковина» на її користь борг у розмірі 2 833 826,81 грн., з яких: 1 150 000 грн - основна сума боргу; 575 000 грн - сума штрафу; 1 021 603,32 грн - сума інфляційних втрат; 87 223,49 грн - сума 3 % річних. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договорів про надання фінансової допомоги, з останнього на користь позивача, яка набула право вимоги за цими договорами, слід стягнути заборгованість, яка включає основну суму боргу, суму інфляційних втрат, суму 3 % річних та штраф, передбачений додатковими угодами до вказаних договорів. При цьому суд надав правову оцінку наданим відповідачем заявам про прощення боргу, пославшись на висновки відповідних експертиз та вказавши, що ці заяви були підписані не кредиторами, а тому не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами у справі. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Дьолер Буковина», а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 липня 2019 року залишено без змін. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, встановивши обставини правомірності набуття нею права вимоги за спірними договорами фінансової допомоги та невиконання відповідачем умов цих договорів. Постановою Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного вільного суду від 28 жовтня 2020 року касаційну скаргу ТОВ «Дьолер Буковина» залишено без задоволення, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 липня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від листопада 2019 року - без змін. Вважає безпідставним доводи ТОВ «Дьолер Буковина» про те, що товариство не було повідомленим про уступлення їй права вимоги, з огляду на положення частини першої статті 516 ЦПК України, відповідно до яких заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі, як і не визнає правову оцінку обставин, надану позивачем ТОВ «Дьолер Буковина» та заперечує наявність правових підстав позову.

03.09.2021 року позивач ТОВ «Дьолер Буковина» скерувало до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вважає, що строк позовної давності не сплив, оскільки рішення суду у справі № 718/1161/16-ц набуло законної сили з 05.11.2019 року, а у справі № 725/6580/15-ц - 16.08.2019 року. Аргументує, що саме з цих дат повинен обраховуватись строк позовної давності. Стверджує, що товариство не зловживає своїми правами, а виключно реалізовує своє право на судовий захист.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ТОВ «Дьолер Буковина» Бородкіна Д.І. позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позові, підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Кучерява Н.М. заперечувала проти позовних вимог ТОВ «Дьолер Буковина», посилаючись на обставини, викладені у відзиві, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши вступне слово сторін по справі, доповнення до пояснень відповідно представників сторін, зважає на наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України; ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Способи захисту визначені ст. 15,16 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом належними та допустимими доказами по справі, встановлено, що 30.10.2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №4 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_3 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 200 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 30.10.2013 року (а.с. 32); 30.10.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №5 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_3 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 200 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 30.10.2013 року(а.с. 33), 05.11.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №9 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_4 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 200 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 05.11.2013 року(а.с. 34), 05.11.2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №10 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_3 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 335 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 05.11.2013 року(а.с. 35), 24.12.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №12 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_4 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 240 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 24.12.2013 року(а.с. 36), 24.12.2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Букофрут» було укладено договір №14 про надання фінансової безпроцентної допомоги, згідно з яким ОСОБА_3 передав ТОВ «Букофрут» на безпроцентній основі позику в розмірі 200 000 гривень, яку останній зобов`язався повернути до 24.12.2013 року. (а.с. 37).

02.09.2013 між ОСОБА_3 та ТОВ «Букофрут» було укладено додаткові угоди №1 до Договорів №4, №10 та №14, якими було доповнено п. 9 цих договорів таким: «9.1. В разі невиконання та/або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань по Договору, а саме, не повернення та/або повернення не в повному розмірі коштів вказаних в п. 2 Договору в строк обумовлений п. 6 Договору, Позичальник сплачує на користь Позикодавця штраф в розмірі 50% від суми вказаної в п. 2 Договору. Крім того, Позичальник додатково сплачує на користь Позикодавця пеню за весь час прострочення виконання зобов`язання, інфляційні та 3% річних».(а.с. 38, 41, 43)

02.09.2013 між ОСОБА_4 та ТОВ «Букофрут» було укладено аналогічні додаткові угоди №1 до Договорів №5, №9 та №12. (а.с. 39, 40, 42)

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.07.2019 року її позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Дьолер Буковина» на її користь борг у розмірі 2 833 826,81 грн., з яких: 1 150 000 грн - основна сума боргу; 575 000 грн - сума штрафу; 1 021 603,32 грн - сума інфляційних втрат; 87 223,49 грн - сума 3 % річних. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договорів про надання фінансової допомоги, з останнього на користь позивача, яка набула право вимоги за цими договорами, слід стягнути заборгованість, яка включає основну суму боргу, суму інфляційних втрат, суму 3 % річних та штраф, передбачений додатковими угодами до вказаних договорів. При цьому суд надав правову оцінку наданим відповідачем заявам про прощення боргу, пославшись на висновки відповідних експертиз та вказавши, що ці заяви були підписані не кредиторами, а тому не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами у справі. (а.с.65-68)

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 05.11.2019 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Дьолер Буковина», а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 липня 2019 року залишено без змін. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, встановивши обставини правомірності набуття нею права вимоги за спірними договорами фінансової допомоги та невиконання відповідачем умов цих договорів. (а.с.69-73)

Постановою Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного вільного суду від 28 жовтня 2020 року касаційну скаргу ТОВ «Дьолер Буковина» залишено без задоволення, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 липня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від листопада 2019 року - без змін. (а.с.74-80)

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19.03.2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто на його користь солідарно з ТОВ «Дьолер Буковина» та ОСОБА_5 заборгованість за договором позики №4 від 30.10.2012 року в сумі 59777,04 грн.; за договором позики №10 від 05.11.2012 року в розмірі 847900, 48 грн.; за договором позики №14 від 24.12.2012 року в сумі 471994,51 грн. (а.с. 81-83; 175-182)

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16.08.2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Дьолер Буковина» задоволено частково, рішення суду в частині визначення загальної суми боргу змінено; стягнуто з ТОВ «Дьолер Буковина» на користь ОСОБА_3 борг за договором позики №4 від 30.10.2012р. в сумі 42388,69 грн., борг за договором позики №10 від 05.11.2012р. в сумі 601744,45 грн., борг за договором позики №14 від 24.12.2012р. в сумі 336805,47 грн. (а.с. 84-89)

Постановою Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного вільного суду від 27 січня 2020 року касаційну скаргу ТОВ «Дьолер Буковина» залишено без задоволення, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 березня 2019 року в незмінній апеляційним судом частині та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 серпня 2019 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» на користь ОСОБА_3 грошових коштів за договорами безпроцентної допомоги (позики) - без змін (а.с.90-91)

Згідно договору про відступлення права вимоги від 01.10.2013 року вбачається, що ОСОБА_4 відступає, а ОСОБА_2 набуває право вимоги, належне ОСОБА_4 на підставі: договору про надання фінансової безпроцентної допомоги №5 від 30.10.2012 року; додаткової угоди від 02.09.2013 року; договору про надання фінансової безпроцентної допомоги №9 від 05.11.2012 року; додаткової угоди від 02.09.2013 року; договору про надання фінансової безпроцентної допомоги №12 від 24.12.2012 року; додаткової угоди від 02.09.2013 року. (а.с.92)

Постановою Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного вільного суду від 30 жовтня 2020 року касаційну скаргу ТОВ «Дьолер Буковина» задоволено частково, у задоволенні позову ТОВ «Дьолер Буковина» до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги відмовлено. (а.с.183-188)

Згідно висновку експерта № 22-Е від 13.03.2020 року встановлено, що внесення грошових коштів в касу ТзОВ «Букофрут» від ОСОБА_4 відповідно до Договорів «Про надання фінансової безпроцентної допомоги» за № 5 від 30.10.2012 року, №9 від 05.11.2012 року та № 12 від 24.12.2012 року документально підтверджується в сумі 640000,00 грн. (шістсот сорок тисяч грн. 00 коп.) Видача ТзОВ «Букофрут» грошових коштів ОСОБА_4 в 2013 році, документально підтверджується частково сумі 360000,00 грн. (триста шістдесят тисяч грн. 00 коп). (а.с. 44-51)

Згідно висновку експертного почеркознавчого дослідження № 6805/6806 від 29.07.2016 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 у заяві про прощення боргу від імені гр. ОСОБА_4 номер платника ТОВ «Букофрут» в розмірі 580000, 00 грн. від 23.10.2013 року, - виконаний за допомогою пасти для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_4 . Цей підпис виконаний ОСОБА_3 . (а.с. 54-60)

Згідно висновку експерта, № 19654 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за цивільною справою № 725/6580/15-ц (№2/725/1035/17) від 14.01.2019 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 в заяві про прощення боргу від 23.10.2013 року, складений від імені ОСОБА_3 , в рядку « ОСОБА_3 », - виконаний не ОСОБА_3 . Цей підпис виконаний ОСОБА_4 . (а.с. 61-64).

Нормативно-правове обґрунтування

Статею 1046 ЦК України передбачено, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Висновок

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі і в задоволенні позовних відмовити.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 525, 526, 631, 1046 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 206, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання припиненними з 23.10.2013 року зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" за договорами про надання фінансової безпроцентної допомоги, зокрема: № 4 від 30.10.2012 року укладеним з ОСОБА_3 ; № 5 від 30.10.2012 року, укладеним з ОСОБА_4 ; № 9 від 05.11.2012 року, укладеним з ОСОБА_4 ; ; 10 від 05.11. 2012 року, укладеним з ОСОБА_3 ; № 12 від 24.12 2012 року, укладеним з ОСОБА_4 та за № 14 від 24.12. 2012 року, укладеним з ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд до Чернівецького апеляційного суду, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 02.02.2022 року.

Суддя Слободян Г.М.