№ 336/5995/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом. За яким просить скасувати обтяження, зареєстроване 18.07.2007 п`ятою державною нотаріальною конторою у вигляді арешту на все майно ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 5321788, що здійснено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії АМ № 183601 від 05.07.2007 відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя.

В обґрунтування позову зазначає, що він під час реєстрації прав на нерухоме майно випадково дізнався від державного реєстратора про наявність відомостей у Державного реєстру прав на нерухоме майно про накладення арешту на все належне йому майно.

Зокрема за інформацією державного реєстру, п`ятою державною нотаріальною конторою 18.07.2007 року зареєстроване обтяження у вигляді арешту на все майно ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 5321788. що здійснене на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія AM N 183601 від 05.07.2007 року відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя.

Згідно з отриманою у П`ятій державній нотаріальній конторi відповіддю надати копii не можливо у закінченням строку зберігання.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит, що поданий адвокатом Шевченко А.В. в інтересах позивача, за даними з ЄДРВП та АСВП відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , а надати інформацію по 31.12.2017 року не можливо оскільки ВП знищені за строком давності.

Він звернувся до Шевченківського вiддiлу державної виконавчої служби у місті Запоріжжi Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) iз заявою про зняття арешту.

Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі повідомив про відсутність правових підстав для зняття арешту з усього майна позивача з огляду на приписи ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та для вирішення цього питання запропонував звернутися до суду.

Посилаючись на ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59, ч. 2 ст. 50, ч. ч. 1-3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» та правову позицію, що викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, позивач просить суд скасувати накладений арешт.

Ухвалою від 29.07.2021 позовну заяву залишено без розгляду. Ухвалою від 01.10.2021 у зв`язку із сплатою позивачем судового збору відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

18.11.2021 копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позову із додатками отримав Шевченківський Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 23.02.2022 - П`ята Запорізька державна нотаріальна контора.

Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Відповідачі у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалися, відзив на позов не подали, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідачів до суду не надходило, відтак відповідно до ч.8 ст.178 та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна (а.с. 8-10).

Як вбачається з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою ВДВС Шевченківського РУЮ м. Запоріжжя про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ 183601 від 05.07.2007 накладено арешт на все майно боржника. Вказане обтяження зареєстровано 18.07.2007 за № 532178 реєстратором: П`ята запорізька державна нотаріальна контора.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит, перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 05.05.2021 відносно ОСОБА_1 будь-яких виконавчих проваджень у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не перебуває. Більш детальну інформацію щодо виконавчого провадження, в якому винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії АМ 183601 від 05.07.2007 надати не є можливим, через сплив трирічного строку зберігання виконавчих проваджень.

Вказане свідчить, що арешт накладений виконавчою службою на майно позивача як боржника.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 606-XIV) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 57 Закону № 606-XIV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу(посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту,накладеного на майно боржника.

Аналогічні положення містить ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час пред`явлення позову).

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час пред`явлення позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналогічна за змістом норма містилась в статті 60 Закону № 606-XIV.

Відповідно до рекомендацій, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», в разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Таким чином, враховуючи те, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Суд відхиляє посилання позивача на правову позицію, що викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, адже у тій справі арешт на майно накладався у рамках кримінального провадження й позивачка не була боржником у виконавчому провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 255, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена протягом 15 днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не було вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Є.С. Боєв