Справа № 545/3523/21
Провадження № 2/545/245/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

з участю секретаря Лабовкіної Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитом спадкодавця.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного кредитного договору б/н від 26.08.2013 року ОСОБА_2 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який надалі був збільшений до 4800,00 грн. Однак, 22.05.2017 року ОСОБА_2 помирає та станом на дату смерті, у зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням внесених коштів, заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором становить 53 953,73 грн.

Позивач зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а відповідач ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 і вважається такою, що прийняла після його смерті спадщину, до складу якої входять і кредитні зобов`язання. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини, і не подала протягом шести місяців від дня відкриття спадщини відповідну заяву.

08.06.2021 року до спадкоємців ОСОБА_2 було направлено лист-притензію, згідно якого було пред`явлено вимоги, однак дій щодо виконання яких відповідачем не виконано.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з спадкоємця боржника ОСОБА_1 заборгованість за договором б/н від 26.08.2013 року у розмірі 53 953,73 грн.

Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримає в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.

Судом встановлено, що 26.08.2013 року між акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладено договір № б/н, відповідно до якого позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт.

Кредитний ліміт по картці збільшувався та 26.08.2013 року становив 4800,00 грн., 12.05.2014 року 4060,00 грн., а 08.11.2019 року кредитний ліміт становить 0,00 грн. (а.с.22).

Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29.10.2018 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.63).

Станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з розрахунком, заборгованість перед банком за кредитним договором № б/н від 26.08.2013 року становить 53 953,73 грн., яка складається з наступного: 4059,21 грн. заборгованість зі тілом кредита; 10555,83 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 39338,69 грн. нарахована пеня.

Позивачем на адресу Полтавської районної державної контори 21.12.2020 року направлена претензія кредитора по кредитному договору №б/н від 26.08.2013 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , в порядку ст. 1281 ЦК України про включення кредиторської вимоги до спадкової маси після смерті останнього, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ (а.с.65).

Згідно з повідомленням Полтавської районної державної нотаріальної контори від 23.01.2021 року, претензію кредитора від 21.12.2020 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 повернуто у зв`язку з відсутністю необхідної інформації для відкриття спадщини (а.с.66).

Позивач звернувся 08.06.2021 року до ОСОБА_1 , як до спадкоємця після померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з претензією про сплату заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.08.2013 року у розмірі 53 953,73 грн. (а.с.67).

Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст.ст.1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Окрім цього, суд бере до уваги положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якому зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому кредитор був обізнаний про смерть боржника 29.10.2018 року, про що свідчить додана до позову копія ухвали Полтавського районного суду Полтавської області. Однак, свої вимоги до спадкоємця банк пред`явив лише 21.12.2020 року шляхом направлення претензії до нотаріальної контори. Разом з тим, позивач не зазначає у позові та доданих до нього доказів, коли саме йому стало відомо про смерть позичальника та чи поважні причини пропуску строку звернення кредитора до спадкоємця боржника.

Крім того, звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором від 26.08.2013 року, укладеним між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк», позивач посилався на ту обставину, що відповідач є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та таким, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки спільно проживала зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини. На підтвердження обставин спільного проживання позивач посилався на копії паспортів ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 (а.с.60, 61-62).

Згідно довідки Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 28.12.2021 року за №3178, яка надана на вимогу суду за клопотанням представника позивача, ОСОБА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , полтавського району полтавської області (а.с.86).

Однак, відповідно до довідки Полтавської районної державної нотаріальної контори від 08.02.2020 року №163/01-16 в архіві Полтавської ДНК спадкодавця ОСОБА_2 не виявлено (а.с.94).

Крім того, суд зазначає, що обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на відповідача обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, позивач не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості.

Також позивачем не надано жодних доказів про існування чи не існування інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України.

Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , не доведено своєчасності звернення з вимогою до спадкоємця, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову банку до відповідача ОСОБА_1 , а сам лише факт спільного проживання останньої із ОСОБА_2 не свідчить про фактичне прийняття спадщини та про наявність будь-якого спадкового майна.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є такою, що не прийняла спадщину та не є спадкоємцем майна після померлого ОСОБА_2 , оскільки відомостей щодо прийняття спадщини відступні.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в позові у повному обсязі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 України, ст.ст. 509, 526, 608, 1216, 1218, 1219, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Л.В. Шелудяков