УХВАЛА

21 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 591/7438/19

провадження № 61-21213ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційні скарги Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) та Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми

від 30 серпня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

(м. Суми), треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, фізична-особа підприємець ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності щодо своєчасного скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, відшкодування майновою та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

(м. Суми) (далі - Зарічний ВДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України), треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області (далі - ГУ ДКС України в Сумській області), Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, фізична-особа підприємець ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності щодо своєчасного скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, відшкодування майнової шкоди у розмірі 52 600,00 грн та 210 400,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Зарічного ВДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) в особі старшого державного виконавця Литовченко Г. Ф. щодо своєчасного скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 з України.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 52 600,00 грн і 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовлено за необґрунтованістю.

До Верховного Суду подано касаційні скарги Зарічного ВДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та ГУ ДКС України в Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми

від 30 серпня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у даній справі становить 263 000,00 грн (відшкодування майнової шкоди у розмірі 52 600,00 грн та 210 400,00 грн на відшкодування моральної шкоди), яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн ? 250 =

620 250,00 грн).

Ця справа не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та ціна позову у ній не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 250 = 620 250,00 грн), а тому є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Зарічним ВДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та ГУ ДКС України в Сумській областіподано касаційні скарги у справі, ціна позову якої не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) та Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми), треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, фізична-особа підприємець ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності щодо своєчасного скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, відшкодування майновою та моральної шкоди.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська