ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/309/22 Справа № 554/5916/19 Категорія 30 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що вони проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 , який із 2016 року до весни 2018 року проживав у сусідній квартирі АДРЕСА_2 , їм була спричинена матеріальна та моральна шкода. З метою забезпечення безпеки у під`їзді будинку та за погодженням із іншими власниками квартир, в тому числі власниці квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку ОСОБА_4 були встановлені три камери відеоспостереження за кошти ОСОБА_2

20 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_1 , використовуючи рушницю та вила поламав три камери відеоспостереження, які були встановлені в під`їзді, здійснивши із рушниці декілька пострілів у відеокамеру між першим та другим поверхами, вилами ламав камери та проткнув вхідні двері квартири де вони проживають.

По факту вчинення неправомірних дій, ОСОБА_3 зверталась до правоохоронних органів.

Від пережитого стресу в ніч з 20 жовтня 2017 року на 21 жовтня 2017 року у ОСОБА_3 різко погіршився стан здоров`я, загострилась хронічна хвороба ока, через це вона вимушена була звертатись за медичною допомогою до амбулаторії, де у неї було зафіксовано підвищення артеріального тиску та ознаки артеріальної гіпертензії. Після проведеного обстеження офтальмологом у відділені мікрохірургії ОСОБА_3 було поставлено діагноз «Судинний криз» та призначено лікування. Витрати на лікування, призначені лікарем складають 1 140,61 грн., що і становить суму матеріальної шкоди, яку просить стягнути із ОСОБА_1 .

Внаслідок неправомірних дій відповідача, ОСОБА_3 було спричинено моральну шкоду, яка полягає у перенесених душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з перенесеним стресом внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 в ніч з 20 жовтня 2017 року на 21 жовтня 2017 року, яку вона оцінює в 10 000 грн. та просить стягнути із ОСОБА_1 .

Згідно акту технічного обстеження системи відеоспостереження від 01 листопада 2017 року, складеного ПП «Свером», зроблено висновок про неможливість відновлення працездатності існуючої системи відеоспостереження та рекомендовано відновлення роботи системи відеоспостереження шляхом заміни відеокамер, мережевого відео реєстратора, жорсткого диску, комутатора, кабелю.

08 листопада 2017 року ПП «Свером» були виконані роботи по відновленню системи відеоспостереження на загальну суму 25 660 грн., які сплатив ОСОБА_2 .

Але, 21 грудня 2017 року ОСОБА_1 , використовуючи рушницю, вила, молоток, ніж, інші підручні засоби, знову зламав три відеокамери та вивів з ладу решту обладнання, яке в подальшому знову було відновлено ПП «Свером» про що було складено акт, яким встановлені пошкоджені та визначена вартість ремонту у розмірі 17 535,02 грн. включаючи вартість робіт і матеріалів, які також сплатив ОСОБА_2 .

Вказує, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , йому спричинена матеріальна шкода у загальному розмірі 43 195,02 грн., яку він просить стягнути із відповідача.

Крім матеріальної шкоди, ОСОБА_2 заподіяно й моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав, у зв`язку із протиправною поведінкою відповідача щодо його сім`ї, знищенням та пошкодженням майна, яку він оцінює у 5000 грн., та просить стягнути із ОСОБА_1 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1140,61 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 43 195,02 грн. матеріальної шкоди та 3000,00 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження завдання саме відповідачем своїми діями матеріальної та моральної шкоди та наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню на користь кожного із позивачів спричиненої шкоди.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру спричиненої матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивачів, судом першої інстанції не враховано частково стягнути з нього суми шкоди під час примусового виконання заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2019 року, скасованого постановою Полтавського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року та положення п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» про звільнення від сплати судового збору.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали відзив на апеляційну скаргу, в якому просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду без змін, вирішити питання про судові витрати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12).

За особисті кошти ОСОБА_2 із дозволу сусідів, у тому числі власниці квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , у під`їзді будинку АДРЕСА_4 було встановлено три камери відеоспостереження для забезпечення безпеки мешканців.

Пізніше, з 23 вересня 2016 року в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрували своє місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 115 т. 1, а.с. 47 т. 2).

20 жовтня 2017 року о 19 годині 30 хвилин відповідач використовуючи рушницю та вила поламав три камери відеоспостереження, що були встановлені у під`їзді, про що позивач ОСОБА_3 повідомила правоохоронні органи.

За даним фактом 21 жовтня 2017 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000583 за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 376 КК України (а.с. 2, т. 2).

23 жовтня 2017 року сільський голова виконавчого комітету Соколово-Балківської сільської ради від імені сільської ради звернулася до начальника Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області з проханням прийняти міри та притягти до відповідальності громадянина ОСОБА_1 за неадекватну поведінку з погрозами пошкодження майна громадян, у зв`язку з численнями зверненнями жителів АДРЕСА_4 (а.с 12, т. 2).

30 жовтня 2017 року мешканці с. Соколова Балка у кількості 20 осіб, звернулись до Начальника Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавські області з метою притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та забезпечення безпеки громадян та їх майна. (а.с.16-17, т.1).

В ході досудового розслідування було встановлено, що у під`їзді за місцем проживання сторін у будинку АДРЕСА_4 , було виявлено під камерою відеоспостереження на підлозі між першим та другим поверхом різного розміру осколки прозорого скла та пошкодження цілісності лінзи на корпусі відеокамери. Останні пояснили, що до даного пошкодження встановленого ними відеоспостереження та їх вхідних дверей до квартири причетний ОСОБА_1 , що підтвердили і сусіди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

ОСОБА_1 при опитуванні заперечив свою участь у даному факті. У ході подальшого досудового розслідування ОСОБА_3 надала у присутності учасників огляду та понятих для огляду та перегляду різного розміру осколки прозорого скла, шість свинцевих куль до пневматичної гвинтівки та флеш пам`ять з інформацією про причетність ОСОБА_1 до пошкодження майна та хуліганства.

Постановою слідчого СВ Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області від 23 листопада 2017 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000583 від 21 жовтня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 376 КК України, закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення. Копії матеріалів даного кримінального провадження направлені начальнику Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області, для вирішення питання стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. (а.с. 55-57, т. 2).

Згідно акту технічного обстеження системи відеоспостереження від 01 листопада 2017 року складеного ПП «СВЕРОМ» було встановлено, що відновлення працездатності існуючої системи відеоспостереження неможливе. Рекомендовано відновити роботу системи відеоспостереження шляхом заміни відеокамер, мережевого відео реєстратора, жорсткого диску, комутатора, кабелю (а.с. 21,т. 1).

Вартість відновлювальних робіт та матеріалів згідно акту виконаних робіт № 0000007 від 08 листопада 2017 року, становила 25 660,00 грн. (а.с. 22, т.1).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 08 листопада 2017 року ОСОБА_2 сплатив за матеріали і роботи по відновленню роботи системи відеоспостереження ПП «СВЕРОМ» грошові кошти у розмірі 25 660, 00 грн. (а.с. 23, т. 1.).

Крім того, 21 грудня 2017 року відповідач використовуючи рушницю, вила, молоток, ніж та інші підручні засоби, знову зламав три відеокамери та вивів з ладу решту обладнання. Під час даних подій позивачів не було вдома і про даний факт їм повідомили сусіди і одразу викликали поліцію.

Відповідно до висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_3 від 02 січня 2018 року ДОП СП Новосанжарського відділення поліції ГУНП в Полтавській області встановлено, що 21 грудня 2017 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_1 пошкодив три камери відеоспостереження, які були встановлені у під`їзді будинку де вона проживає. Також ОСОБА_3 надала СD диск на якому є запис, як ОСОБА_1 пошкодив камери відеоспостереження, та акт виконання робіт від 08 листопада 2017 року із зазначенням найменування камер відеоспостереження та ціни на них. Враховуючи що в даній події вбачаються цивільно-правові відносини, розгляд звернення ОСОБА_3 від 21 грудня 2017 року вважали закінченим (а.с. 222, т. 1).

28 грудня 2017 року ПП «СВЕРОМ» складено акт технічного обстеження системи відеоспостереження за висновками якого встановлено, що система відеоспостереження вийшла з ладу внаслідок заподіяння зовнішніх механічних пошкоджень. Рекомендовано для відновлення системи відеоспостереження виконати певні роботи (а.с 24, т. 1).

Згідно акту виконаних робіт № 0000001 від 06 лютого 2018 року ПП «СВЕРОМ» були надані послуги по відновленню роботи системи відеоспостереження вартістю 17 535,02 грн. (а.с 25, т. 1).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 06 лютого 2018 року ОСОБА_2 за виконані роботи сплатив на користь ПП «СВЕРОМ» грошові кошти у розмірі 17 535,02 грн. (а.с 26, т. 1).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 вказувала, що після подій в ніч з 20 жовтня 2017 року на 21 жовтня 2017 року стан її здоров`я різко погіршився, особливо загострилася її хронічна хвороба ока, через що вона вимушена була звертатись за медичною допомогою.

Так згідно довідки КЗ «Новосанжарівської ЦПМСД» НРР Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Соколова Балка № 20 від 17 січня 2018 року, ОСОБА_3 21 жовтня 2017 року та 22 жовтня 2017 року зверталася зі скаргами на різке погіршення самопочуття та зору після перенесеного 20 жовтня 2017 року та 21 жовтня 2017 року стресу, у зв`язку з чим у останньої зафіксовано ознаки артеріальної гіпертензії, надано першу медичну допомогу та рекомендовано звернутися до сімейного лікаря та офтальмолога (а.с. 27, т.1).

23 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до відділення лазерної мікрохірургії, їй призначено лікування та рекомендована консультація терапевта, який встановив діагноз: астено - тривожний синдром, судинний криз та призначено лікування (а.с. 29, 30 т. 1).

Відповідно до призначення лікарів та квитанцій про придбання медичних препаратів, вартість призначеного ОСОБА_3 лікування становить 181,35 грн. та 959,26 грн. (а.с. 31,32, т. 1).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, згідно якої шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, відшкодуванню підлягає вартість знищених та пошкоджених матеріальних цінностей.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У силу статті 81 ЦПК України кожна із сторін має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх висновків та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Встановивши, що матеріальна шкода спричинена неправомірними діями відповідача, з урахуванням положень статей 22, 23, 1166 та 1167 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відшкодування кожному із позивачів спричиненої матеріальної шкоди у відповідному розмірі, адже цій розмір підтверджений належними та допустимими доказами. При визначенні розміру завданої позивачам моральної шкоди, суд врахував конкретні обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань кожного із позивачів, вимоги розумності і справедливості, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2019 року, яке стало підставою для проведення виконавчих дій, скасовано, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що кошти, сплачені на його виконання, мають бути враховані судом під час ухвалення остаточного рішення, відхиляються колегією суддів, оскільки останній не позбавлений права зарахувати сплачені кошти на стадії виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом та додаткового правового аналізу не потребують, на законність рішення суду не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду та необхідності переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 367 ЦПК України, виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків рішення суду першої інстанції, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: О.В. Лаченкова

О.В. Свистунова