Справа № 194/1016/21
Номер провадження № 2/194/35/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 21 квітня 1997 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 на Павлоградській товарній біржі Дніпропетровської області за реєстровим № 04/10-НДТ було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , сплативши продавцю 12450,00 грн. Вказаний правочин нотаріусом не посвідчувався. При укладенні договору нею та продавцем було виконано всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна. Вирішити питання посвідчення договору, який був укладений на товарній біржі у 1997 році нотаріально на даний час не можливо, оскільки їй не відоме місце проживання чи перебування ОСОБА_2 . Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1 , що укладений 21 квітня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 21 квітня 1997 року на Павлоградській товарній біржі за реєстровим № 04/01-НДТ.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, однак раніше у позові просила розглядати справу без її участі , не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не подала.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 1997 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: жилого будинку АДРЕСА_1 , який зареєстрований 21 квітня 1997 року Павлоградською товарною біржею за № 04/10-НДТ.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 04/10-НДТ від 21 квітня 1997 року було зареєстровано в міжміському колективному БТІ м. Тернівка 02 травня 1997 року та записано у реєстровій книзі під № 11-96/1315.

Рішенням держаного реєстратора прав на нерухоме майно від 25 червня 2021 року № 58941426 відмовлено у державній реєстрації прав власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 227 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Однак сторонами при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований Павлоградською товарною біржею 21 квітня 1997 року за №04/10-НДТ, вказана вимога щодо нотаріального посвідчення не була дотримана.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Отже, відповідно до Закону України «Про товарну біржу» позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу того, що продавець ОСОБА_2 та покупець ОСОБА_3 на час укладання та реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна на Павлоградській товарній біржі, були членами Павлоградської товарної біржі.

Натомість, в судовому засіданні знайшов факт щодо домовленості та виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 всіх істотних умов договору, ОСОБА_3 фактично володіла об`єктом нерухомості, договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований в Тернівському БТІ 02 травня 1997 року та записано у реєстровій книзі під № 11-96/1315, недійсним не визнавався.

Отже,суд вважає за необхідне позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21 квітня 1997 року, зареєстрованого Павлоградською товарною біржею за № 04/10-НДТ, задовольнити.

У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є її правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Керуючись ст. ст. 47,227 ЦК України (1963 року), 220,657 ЦК України, ст. ст. 19, 131, 141, 247, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: будинку АДРЕСА_1 , укладений 21 квітня 1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за реєстровим № 04/10-НДТ

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2022 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін