Єдиний унікальний номер 341/357/22
Номер провадження 2/341/237/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,0 грн щомісяця до досягнення сином повноліття та на її утримання у розмірі по 4000,0 грн щомісяця до досягнення сином трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є спільний син. Сімейне життя з відповідачем не склалось. Шлюб між сторонами розірвано. Син проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не утримує дитину, не допомагає матеріально.

Ухвалою суду від 04 квітня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію ухвали надіслано сторонам. У наданий в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 20 квітня 2022 року.

15 квітня 2022 року представник відповідача надіслав до суду відзив.

У відзиві визнав позов частково. Заперечуючи проти доводів позивачки, вказав, що відповідач не ухиляється від обов`язку утримувати сина. Категорично заперечує проти вказаної у позові цієї обставини. Відповідач бере участь в утриманні та вихованні сина, матеріально допомагає, цікавиться його життям. Систематично переводить кошти на особистий рахунок позивачки. Зазначає про те, що твердження позивачки про постійну роботу у Республіці Польщі протягом останніх чотирьох років не відповідає дійсності, оскільки відповідач їздив на сезонні роботи з моменту народження сина для матеріального забезпечення сім`ї. У січні 2022 року відповідача звільнили з роботи. Зараз відповідач безробітній і перебуває у пошуку роботи. Крім того, відповідач орендує кімнату у квартирі, на що витрачається більша частина його заробітку. Розмір доходів не дозволяє відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини у тому обсязі, в якому просить позивачка. Має можливість сплачувати аліменти тільки на утримання сина у розмірі по 2000,0 грн щомісячно. Справу просив розглядати без участі відповідача та його представника.

У судове засідання 20 липня 2022 року з`явилась позивачка.

Відповідач не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 08 квітня 2022 року (а. с. 16).

Згідно з частиною третьою статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки такий повідомлений належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, визначених у позові та просила суд їх задоволити. Також зазначила, що відповідач постійного місця роботи в Україні не має. Проте останніх чотири роки він постійно працює в Республіці Польщі, отримує високий дохід та має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Зазначила про те, що щомісячно на дитину вона витрачає близько 6000,0 грн. В цю суму входить придбання продуктів харчування, одягу для дитини, памперсів, іграшок, забезпечення сину належного медичного огляду, лікування. Просила задоволити позов. Зазначила, що надані стороною відповідача платіжні доручення про перерахування їй коштів ОСОБА_3 , тобто сестрою відповідача, жодним чином не стосуються утримання дитини, а пов`язані виключно з її особистими справами з ОСОБА_3 .

Заслухавши позивачку, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком є ОСОБА_4 - відповідач у справі, а позивачка матір`ю (а. с. 4).

Згідно з рішенням Галицького районного суду Івано-Франківськоїх області від 27 січня 2022 року шлюб між сторонами розірваний (а. с. 5-6).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 23 березня 2021 року № 293 ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації позивачки (а. с. 7).

Відповідач працював помічником лакувальника у роботодавця Пйотра Хриптовіча у м. Мінськ-Мазовецький, Республіка Польща, що підтверджується трудовим договором (а. с. 33-34).

31 січня 2022 року розірвано трудовий договір без дотримання терміну попередження про розірвання в односторонньому порядку (а. с. 35-36). Причина розірвання часте вживання алкоголю в робочий час.

Відповідно до договору оренди кімнати у квартирі від 04 січня 2021 року підтверджується, що відповідач орендує одну кімнату у квартирі, та сплачує місячну орендну плату у розмірі 850,0 злотих (а. с. 28-32).

Згідно з копіями платіжних доручень (а. с. 47-48) ОСОБА_3 щомісячно перераховувала кошти на користь позивачки у розмірі 3000,0 грн, 3015,08 грн, 2010,05 грн, 1608,04 грн з призначенням платежу: переказ власних коштів для поповнення картки.

При цьому останній платіж було здійснено 25.03.2022, тобто до фактичного звернення до суду з цим позовом (28.03.2022).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на встановлені обставини справи, а саме те, що у позивачки не достатньо коштів для належного забезпечення дитини, яка проживає разом з нею, і так чи інакше, обов`язок щодо утримання та виховання дитини лежить на позивачці, доказів протилежного відповідач не надав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної з позивачкою дитини у розмірі по 3000,0 грн щомісячно.

Суд бере до уваги те, що відповідач відповідно до відзиву позовні вимоги визнав частково та може сплачувати аліменти у розмірі по 2000,0 грн щомісячно на утримання дитини.

Своєю чергою суд не вважає належними доказами надані відповідачем платіжні доручення щодо перерахування коштів його сестрою на користь позивачки, оскільки призначення платежу не свідчить про призначення цих коштів саме для утримання дитини. Крім того, сплата вказаних коштів мала місце до звернення з цим позовом, що не позбавляє позивачку права отримувати аліменти на утримання сина в майбутньому, тобто для гарантування отримання таких в майбутньому шляхом отримання відповідного судового рішення.

Також, суд не бере до уваги доводи відповідача про втрату ним офіційного місця роботи як на підставу для сплати ним аліментів на утримання дитини у розмірі лише по 2000,0 грн щомісячно, оскільки цих коштів об`єктивно не достатньо для належного забезпечення утримання і розвитку дитини, навіть виходячи з рівності обов`язку батьків. Тоді як сам факт продовження перебування відповідача за кордоном, беручи до уваги його молодий вік та відсутність доказів наявності проблем зі здоров`ям чи доказів щодо необхідності утримувати ще когось, свідчать про об`єктивну можливість сплати аліментів у розмірі по 3000,0 грн щомісячно.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі по 3000,0 грн щомісячно.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Тобто, утримання відповідачем своєї дружини до досягнення їхньою дитиною трирічного віку є не його правом, а його обов`язком, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу, а судом не було встановлено обставин, за яких би відповідач не міг утримувати позивачку, у зв`язку з чим з нього необхідно стягувати аліменти в судовому порядку.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Таким чином, суд, враховуючи матеріальне становище позивачки та відповідача, те, що відповідач має працездатний вік, інших аліментних зобов`язань не має, вважає, що відповідач не довів суду той факт, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення їхньою дитиною трирічного віку.

Позивачка у зв`язку з доглядом за дитиною до трьох років сама не має можливості заробляти кошти, тому суд вважає за можливе стягувати з відповідача на утримання позивачки аліменти у розмірі по 1000,0 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Водночас доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти саме по 4000,0 грн на утримання дружини щомісячно позивачка суду не надала.

При цьому, як убачається зі змісту документа про розірвання трудових відносин між працедавцем і відповідачем, останній міг собі дозволити вживати алкогольні напої у робочий час, що свідчить про достатнє матеріальне забезпечення та не надто відповідальне ставлення до виконання трудових обов`язків і цінування наявного на той час місця роботи.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає задоволенню частково. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище сторін, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд дійшов висновку про наявність підстав стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,0 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивачки у розмірі по 1000,0 гривень щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 247, 258, 263, 265, 268, 272, 273, 279, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,0 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення розпочати з 28 березня 2022 року і здійснювати до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000,0 (одній тисячі) гривень щомісячно до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 992,40 грн судового збору.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2022 року.

Сторони:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ