Справа № 463/7496/21 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/4674/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Симця В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Буловчак Христини Романівни на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотеки припиненою, вилучення з реєстру запису про іпотеку та запису про заборону відчуження нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

В січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства БРОКБІЗНЕСБАНК, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотеки припиненою, вилучення з реєстру запису про іпотеку та запису про заборону відчуження нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.04.2008 між ОСОБА_2 та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено кредитний договір № 61/08/Ф, відповідно до якого йому був наданий кредит у розмірі 75 000 доларів США на строк з 07.04.2008 по 06.04.2023 зі сплатою процентів у розмірі 14.50 % річних. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, виконувати всі зобов`язання у строки, що передбаченні договором. В якості забезпечення був укладений іпотечний договір від 08.04.2008 року яким накладено обтяження на заставлене майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Марко Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2274. Повне виконання зобов`язання за кредитним договором, а саме сплата заборгованості з врахуванням відсотків за користування кредитом відбулося 30.12.2011, оскільки ОСОБА_2 достроково повернув суму кредиту та виконала зобов`язання за договором.

Враховуючи наведене ОСОБА_2 звернувся з письмовим зверненням до ПАТ Брокбізнесбанк про припинення обтяження на майно, оскільки повністю сплатив тіло кредиту та нараховані відсотки. 10.05.2017 року ПАТ Брокбізнесбанк надав йому відповідь згідно якої слідує, що у нього наявна заборгованість за кредитом: пеня за прострочення сплати процентів - 4,13 дол. США, в також за прострочення сплати процентів за весь час такого прострочення, банк вимагає сплатити 3% річних у розмірі - 0,43 долара США. 23.05.2017 позивач здійснив необхідну оплату. Відповідно 23.05.2017 року повторно звернувся з заявою до ПАТ Брокбізнесбанк, долучивши квитанцію про оплату пені та 3% річних, про припинення обтяження на заставлене майно. У відповідь отримав лист про те, що 11.06.2014 розпочата ліквідація AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" на підставі Постанови правління Національного банку України від 10.06.2014. Окрім цього позивач 01.03.2018 звертався із письмовою заявою до ліквідатора AT "БРОКБІЗНЕСБАНК" п.Міхно С.С. та відповіді не отримав. Лише 02.07.2020 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ Брокбізнесбанк повідомив позивача, про те що відповідно до інформації, що знаходиться в розпорядженні Фонду протягом ліквідаційної процедури ПАТ Брокбізнесбанк, станом на 01.07.2020 зобов`язання за кредитним договором № 61/08/Ф від 07.04.2008 клієнта ОСОБА_3 перед ПАТ Брокбізнесбанк відсутня.

15 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса з проханням надати нотаріальну послугу та зняти заборону щодо відчуження нерухомого майна та реєстрації припинення обтяжень та припинення іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте нотаріусом відмовлено у наданні такої послуги у зв`язку із відсутністю з необхідним переліком документів. Враховуючи наведене позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання іпотеки припиненою, вилучення з реєстру запису про іпотеку та запису про заборону відчуження нерухомого майна.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства БРОКБІЗНЕСБАНК, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотеки припиненою, вилучення з реєстру запису про іпотеку та запису про заборону відчуження нерухомого майн - відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - адвокат Буловчак Христина Романівна.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що в даній справі виконавче провадження не відкривалось, апелянт виконав зобов`язання добровільно, достроково повернув кредит, а тому в межах дії ст.. 599 ЦК України іпотека вважається припиненою одночасно з повним виконанням зобов`язання.

Також звертає увагу на те, що звернення до суду з позовом про зобов`язання іпотеко держателя та нотаріуса вчинити дії з метою зняття заборони з нерухомого майна є неправильним способом захисту порушених прав власника майна. Підстави для зобов`язання нотаріуса вчиняти певні дії відсутні, оскільки у випадку одержання відповідної заяви та підтверджуючих документів або за наявності рішення суду нотаріус сам повинен зняти заборону відчуження майна та провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також - припинити інше речову право (іпотеку)

Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання іпотеки припиненою, вилучення з реєстру запису про іпотеку та запису про заборону відчуження нерухомого майна, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ "Брокбізнесбанк", відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є належними у даній справі, оскільки ПАТ "Брокбізнесбанк" ліквідований, а повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиненні.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 07.04.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено кредитний договір № 61/08/Ф, відповідно до якого йому був наданий кредит у розмірі 75 000 доларів США на строк з 07.04.2008 року по 06.04.2023 року зі сплатою процентів у розмірі 14.50 % річних. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, виконувати всі зобов`язання у строки, що передбаченні договором. В якості забезпечення був укладений іпотечний договір від 08.04.2008 року яким накладено обтяження на заставлене майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Марко Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2274.

Згідно з п. 1.2 договір іпотеки визначено строк дії договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

До Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек були внесені відповідні записи про обтяження.

Повне виконання зобов`язання за кредитним договором, а саме сплата заборгованості з врахуванням відсотків за користування кредитом відбулося 30.12.2011 року, оскільки ОСОБА_1 достроково повернув суму кредиту та виконав зобов`язання за договором.

ОСОБА_1 звернувся з письмовим зверненням (заявою) до ПАТ «Брокбізнесбанк» щодо припинення обтяження на майно, оскільки повністю сплатив тіло кредиту та нараховані відсотки згідно Договору.

Листом №2791 від 10.05.2017 року ПАТ «Брокбізнесбанк» надав відповідь на звернення ОСОБА_1 та повідомив, що станом на 27.04.2017 року у ОСОБА_1 існує заборгованість за кредитним договором: пеня за прострочення сплати процентів 4,13 дол. США, в також за прострочення сплати процентів за весь час такого прострочення, банк вимагає сплатити 3% річних у розмірі 0,43 долара США.

23 травня 2017 року ОСОБА_1 здійснив оплату згідно банківської квитанції №0.0.772253200 у розмірі 130 грн.

В подальшому 23.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Брокбізнесбанк» із заявою та надав копію платіжної квитанції №0.0.772253200 від 23.05.2017 року, що підтверджує повне виконання зобов`язання, а також просив припинити обтяження на заставлене майно.

11 липня 2017 року на заяву ОСОБА_1 від 23.05.2017 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Брокбізнесбанк» повідомив про те, що з 11.06.2014 року розпочата ліквідація АТ «Брокбізнесбанк» на підставі Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 року №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк».

Згідно листа від 02.07.2020 року №35-036-8583/20 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Брокбізнесбанк» повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до інформації, що знаходиться в розпорядженні Фонду протягом ліквідаційної процедури ПАТ «Брокбізнесбанк», станом на 01.07.2020 року зобов`язання за Кредитним договором №61/08/ф від 07.04.2008 року клієнта ОСОБА_1 перед ПАТ «Брокбізнесбанк» відсутня.

Згідно ст.. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.

Згідно з правовим висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 06.02.2019 рок4у у справі №463/3237/16 зобов`язання боржника з виконання кредитного договору були виконані у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та у повному обсязі, отже вони припинилися відповідно до статті 599 ЦК України, а відтак припиненою є й іпотека як похідне від основного зобов`язання. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже правових підстав для його утримання під обтяженням немає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належним чином виконав умови Кредитного договору №61/08/ф від 07.04.2008 року, достроково повернувши кредит, інших доказів про існування заборгованості ОСОБА_1 перед банком матеріали справи не містять, як і не містять доказів відступлення права вимоги за цим кредитним договором.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора іпотека припиняється.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що відповідач не звертався до державного реєстратора, нотаріуса за внесенням відомостей у реєстр речових прав, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до державного реєстратора, нотаріуса із заявою про внесення відомостей у реєстр речових прав, однак нотаріусом відмовлено про що надано належне оформлену відповідь. Зокрема, 15.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Юріяк Михайла Івановича з проханням надати нотаріальну послугу: зняти заборону відчуження нерухомого майна та реєстрації припинення обтяжень та припинення іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_2 , які і є предметом іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 08.04.2008р. за реєстровим № 1 2274. Однак, відповідно до листа № 351/01-16 від 15.12.2020р. нотаріус відмовив ОСОБА_4 у наданні нотаріальної послуги у зв`язку з відсутністю заяви заявника (особи, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи; іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи) з необхідним переліком документів. Нотаріусом роз`яснено Позивачу право звернутися до суду за захистом його прав та інтересів.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, припинення чи розірвання договору довічного утримання, та в інших випадках передбачених законодавством.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац пятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору).

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; п ро припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); п ро припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6.1 Глави 15 Розділу ІІ Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи.

При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання пункту 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки.

Верховний Суд України в постанові від 18.09.2019 року по справі №695/3790/15-ц надав правовий висновок про те, що звернення до суду з позовом про зобов`язання іпотекодержателя та нотаріуса вчинити дії з метою зняття заборони з нерухомого майна є неправильним способом захисту порушених прав власника майна. Підстави для зобов`язання нотаріуса вчиняти певні дії відсутні, оскільки у випадку одержання відповідної заяви та підтверджуючих документів або за наявності рішення суду нотаріус сам повинен зняти заборону відчуження майна та провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинити інше речове право (іпотеку).

Враховуючи припинення основного зобов`язання, припинилось також і додаткове (іпотека), однак банк, як іпотеко держатель, так і Фонд гарантування вкладів у зв`язку із цим, до нотаріуса із заявою про зняття обтяження іпотекою, не зверталися, що свідчить про недобросовісний характер таких дій.

Щодо зазначення відповідачем ПАТ «Брокбізнесбанк», то слід вказати таке.

Суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України, перелік якої є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. За правилом пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

Частиною першою статті 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1000818 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Брокбізнесбанк» як юридичної особи.

З позовною заявою до суду ОСОБА_1 звернувся в квітні 2021 року.

Таким чином, суд першої інстанції не повинен був відкривати провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Брокбізнесбанк», оскільки позивач звернувся до суду з позовом до юридичної особи діяльність якої припинено до подання позовної заяви до суду, а відкривши провадження у справі, суд повинен був його закрити на підставі пункту 7 ч. 1 статті 255 чинного ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб слід задоволити та визнати припиненою іпотеку нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 , та складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 55,20 кв.м., загальною площею 85,83 кв.м., встановлену на підставі іпотечного договору укладеного від 08 квітня 2008 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 , вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_3 , та складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 55,20 кв.м., загальною площею 85,83 кв.м. В частині позовних вимог до ПАТ «Брокбізнесбанк», то провадження по справі слід закрити.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то слід змінити розподіл судових витрат та стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в користь ОСОБА_1 908 грн. сплачених судових витрат в суді першої інстанції та 1362 грн. оплачених в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата ухвалення рішення 06 квітня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2,3, 376, 377, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буловчак Христини Романівни задоволити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позов в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволити.

Визнати припиненою іпотеку нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 , та складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 55,20 кв.м., загальною площею 85,83 кв.м., встановлену на підставі іпотечного договору укладеного від 08 квітня 2008 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 .

Вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_3 , та складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 55,20 кв.м., загальною площею 85,83 кв.м.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в користь ОСОБА_1 908 грн. сплачених судових витрат в суді першої інстанції та 1362 грн. в суді апеляційної інстанції.

В частині позовних вимог до ПАТ «Брокбізнесбанк» провадження по справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.04.2022 року.

Голвоуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.