Ухвала

24 лютого 2022 року

м. Київ

справа №350/591/16

провадження №61-18662ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рожнятівського районного суду від 04 серпня 2016 року в указаній справі позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 та належало

ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 24 вересня

2020 року подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року визнана неподаною та повернута заявнику.

31 серпня 2021 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на рішення Рожнятівського районного суду від 04 серпня 2016 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 04 серпня 2016 року в указаній справі відмовлено.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2021 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2022 року заявнику продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання вимог вищевказаних ухвал Верховного Суду заявником усунуто недоліки касаційної скарги.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень частини першої статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У частині другій вказаної статті зазначено, що учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 358 ЦПК України).

Частино другою статті 354 ЦПК України визначено, що учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що рішення суду першої інстанції, яке оскаржує в апеляційній скарзі заявник, ухвалене 04 серпня

2016 року, при цьому ОСОБА_1 не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, ні про результат розгляду позову ОСОБА_2 .

Разом з тим, копію оскаржуваного рішення від 04 серпня 2016 року отримано представником ОСОБА_1 адвокатом Ошуст С. Є. за його заявою

25 серпня 2020 року.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що строк на апеляційне оскарження рішення суду ним пропущено з поважних причин, так як він тривалий час перебував за межами України не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не дають підстав для висновку, що

ОСОБА_1 був позбавлений об`єктивної можливості подати апеляційну скаргу на рішення суду з дотриманням вимог норм процесуального права щодо форми та змісту такої апеляційної скарги на протязі тридцяти днів з часу отримання повного рішення суду.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі, оскільки заявником не наведено поважних підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а безпідставне поновлення такого строку буде суперечити вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування та мотивування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні судового рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі не викликає розумних сумнівів.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров