РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2022 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участю секретаря Черногор Я.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 30.11.2021 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до ОСОБА_2 із вимогами щодо зміни розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 16.07.2013 року на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які просив визначити в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дочкою повноліття. У позовній заяві позивачем ОСОБА_1 викладена наступна позиція. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 16.07.2013 року з нього присуджено до стягнення на користь відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час ухвалення рішення взято до уваги, що він працював на посаді оглядача-ремонтника вагонів ВП Експлуатаційне вагонне депо Жмеринського ДТГО "Південно-Західна залізниця" та мав сталий заробіток; також суд зауважив, що матері дитини, яка пребувала у декретній відпустці, одній важко утримувати неповнолітню дочку. Однак на даний час його матеріальне становище істотно погіршилось. 31.03.2021 року він звільнився з роботи, не в змозі за станом здоров`я фізично витримувати навантаження, зумовлені потребою на кожній робочій зміні долати пішки шлях близько 30 км, й не встигаючи відновити здоров`я у перервах поміж робочими змінами. Після цього він певний час перебував на обліку у Жмеринському МРЦЗ як безробітний та отримував соціальні виплати, проте з 09.11.2021 року його знято з обліку та виплати припинено. Наразі він не має доходів, та перебуває на утриманні своїх батьків-пенсіонерів, при тому матір є інвалідом третьої групи. Також зауважив, що змінились обставини працездатності відповідачки так, як вона в теперішній час не перебуває у декретній відпустці (а.с.1-2).

Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 10.12.2021 року відкрито провадження у цій справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачем не подано заперечень щодо вказаного порядку розгляду справи.

Відповідачу ОСОБА_2 було вручено 27.12.2021 року ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданих до позову документів за зареєстрованим у встановленому законом адресою її проживання у відповідності до положень ч.7,8 ст.128 ЦПК України. Відповідач у поданому нею 12.01.2022 року відзиві позовні вимоги не визнала в повному обсязі, вказавши, що поданий позивачем позов є не обґрунтованим. Вважає, що матеріальний стан позивача навпаки покращився, він наразі працює неофіційно та займається ремонтами квартир і будинків. Стверджує, що позивач не проживає разом зі своїми батьками, а тривалий час проживає однією сім`єю з іншою жінкою й всупереч власним твердженням про скрутне матеріальне становище, разом з новою сім`єю відпочиває у ОСОБА_4 . Зауважила, що вона приймає участь у вихованні доньки та матеріально утримує дитину, купує продукти харчування, одяг, оплачує гуртки, ліки та інші необхідні речі для дитини. Вважає доцільним та справедливим залишити стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини доходів.

Позивачем ОСОБА_1 18.01.2022 року надано відповідь на відзив, за змістом якої вказав, що з доводами відповідача він не згоден, оскільки її твердження щодо покращення його матеріального становища нічим не обгрутновано. Припущення, що його тимчасові заробітки від ремонтно-будівельних робіт призвели до значного матеріального благополуччя хибні, тому що звернень мало, а заробітки нестабільні, у зв`язку з чим він знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Просив суд визнати неналежними доказами надані відповідачем довідки про відвідування дочкою гуртків, оскільки вони є безоплатними, не мають жодного відношення до предмету позову із наданими квитанціями про оплату комунальних послуг, так як дані обставини не впливають на зменшення розміру аліментів на утримання дочки. Вказав, що не відмовляється матеріально утримувати дитину та сплачувати аліменти, але не у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, а у розмірі 1/4 частини, що є достатнім та відповіднім розміром матеріального забезпечення гармонійного розвитку дитини відповідного віку. Просив позов задоволиити повністю.

Відповідачем ОСОБА_2 25.01.2022 року подано заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких вона зазначила, що матеріально підтримує дочку. З кожним роком зростають потреби дитини, що потребує відповідних коштів. Відвідування дочкою гуртків потребує витрат на канцелярські товари, проїзд та одежу. Вказала, що кошти, які вона витрачає на оплату комунальних послуг, вона оплачує самостійно, хоча тепло, світло та вода необхідні не тільки для неї, а й для дочки. Просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Відтак суд на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 04.05.2012 року, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.07.2013 року присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2013 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 встановлено, що позивач ОСОБА_1 31.03.2021 року звільнений з посади оглядача-ремонтника вагонів ПТО Жмеринка-Подільська за угодою сторін згідно ч.1 ст.36 КЗпП, та 09.11.2021 року йому припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с.8-9).

Відповідно копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , його матір`ю є ОСОБА_6 (а.с.11), якій згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ №263296 з 25.01.2021 року повторно встановлено інвалідність третьої групи загального захворювання на строк до 01.11.2022 року (а.с.10).

З медичного консультаційного висновку спеціаліста від 27.11.2021 року та заключення рентгенкабінету КНП "Жмеринська центральна районна лікарня" вбачається, що позивачу ОСОБА_1 встановлений діагноз: двобічна плоскоступість третього ступеня й рекомендовано обмеження фізичних навантажень (а.с.12,13).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, містять відомості, які мають значення щодо заявленого цивільного спору.

При цьому, суд визнає неналежними доказами додані відповідачем до відзиву документи, а саме: довідку ЗЗСО І-ІІІ ступенів №4 комунальної власності Жмеринської міської ОТГ від 05.01.2022 № 20/2 (а.с.29), довідку КЗ "Жмеринський центр позашкільної роботи" від 10.01.2022 року №1 (а.с.30), розрахунок заборгованості позивача зі сплати аліментів, виписку з медичної карки амбулаторного хворого КНП "ЖМЦПМСД" від 05.01.2022 року (а.с.32), дублікати чеків про оплату комунальних послуг відповідачем (а.с.33-53), роздруківку з соціальної мережі Фейсбук щодо оголошень ОСОБА_7 про ремонтні роботи (а.с.54-59) та фотознімок (а.60), оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування та не спростовують наведених вимог і заперечень позивача. При цьому суд зауважує, що будь-яка періодичність спілкування батька з дитиною, наявність заборгованості по сплаті аліментів, а надто сплата іншим з батьків комунальних послуг не виключають обов`язку позивача надавати утримання власній дитині, проте не є визначеними законом обставинами, що враховуються при визначенні розміру аліментів, саме зміна якого є предметом даного цивільного спору. Суд визнає безпідставним посилання відповідача на обставини відвідування дочкою сторін певних гуртків, оскільки окрім недоведеності жодними доказом здійснення витрат на ці заняття, відповідачем довільно ототожнено їх з аліментними зобов`язаннями, що вочевидь не узгоджується з положеннями ст.185 СК України, згідно яких вони становлять самостійний вид участі батьків додаткових витратах на дитину. Також суд визначає необґрунтованими твердження відповідача щодо згадуваного нею особистого захворювання, за діагностування якого їй рекомендовано лише періодичне лікування та профілактичні заходи, проте, не встановлено жодних обмежень щодо праці. Окрім того, представлені відповідачем відомості щодо оголошення про ремонтні роботи у мережі Фейсбук сукупно із фотознімком не становлять виконання процесуальнго обов`язку сторони стосовно доведеності певного розміру доходу, фактично отримуваного платником аліментів, надто з огляду на невизнання цих обставин позивачем у справі, оскільки суто пропозиція надання ремонтно-будівельної послуги не становить ані заздалегідь гарантованого розміру її оплати, ані її регулярності у порівнянні з раніше стабільно отримуваною позивачем заробітною платою. Натомість згадуваний фотознімок не становить безумовного події відпочинку особи в окремий період часу, а також не є доведенням перевищення витрат відповідача над його власними доходами, висновки стосовно чого не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до вимог ст.183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Суд враховує, що позивачем ґрунтовно доведено належними та допустимими доказами обставини того, що після ухвалення рішення Жмеринського міськрайонного суду від 16.07.2013 року про стягнення аліментів, що присуджені до стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 істотно змінився його майновий стан, зумовлений його вимушеним звільненням з роботи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, медичні рекомендації стосовно чого передбачають обмеження фізичних навантажень, вочевидь притаманних раніше займаній ним посаді оглядача-ремонтника залізничних вагонів.

Також в судовому засіданні встановлено зміни сімейного стану позивача ОСОБА_1 , які визначаються виникненням додатково у нього обов`язку надання утримання своїй непрацездатній матері з підстав досягнення нею пенсійного віку, встановленого законом для жінок, а також визначення їй інвалідності третьої групи. Щодо даної обставини підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі №212/1055/18-ц, що при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі; при цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Окрім цього, суд визнає обґрунтованими доводи позивача щодо зміни після ухвалення вказаного судового рішення матеріального стану відповідача ОСОБА_2 з підстав того, що остання не перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що не становить перешкод у отриманні нею доходу та наданні пропорційного утримання своїй неповнолітній дитин за рівності такого обов`язку кожного з батьків.

Таким чином, суд доходить висновку, що зменшення розміру оспорюваних аліментів з 1/3 до 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника щомісячно, не суперечить нормам матеріального права та відповідає принципам розумності і справедливості, забезпечуючи достатній рівень утримання неповнолітній дитині у відповідності до належного балансу між таким, що зазнав зменшення, доходом позивача та його безумовними обов`язками надання утримання неповнолітній дочці та своїх непрацездатній матері, а тому позов у цій частині вимог підлягає задоволенню.

17.05.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, визначаючи за даним рішенням зменшений розмір оспорюваних аліментів, суд має привести у відповідність до вказаних вимог закону визначення їх мінімального обмеження, яке повинно складати 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви в розмірі 908 грн, виходячи із ставки майнових вимог фізичної особи (а.с.3).

Враховуючи викладене, керуючись ст.3, 27 Конвенції про права дитини, ст.179-185,192 СК України, ст.10, 12, 13, 19, 89, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Змінити розмір аліментів, які присуджені до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.07.2013 року, та стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 ) на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.07.2011 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, припинити з дня набрання законної сили даним рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 ) 908 гривень судового збору.

Рішення набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.