441/2428/21 2/441/195/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2022 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Ференц О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із спадкоємців боржника, -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2021 представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Городоцького районного суду Львівської області з позовом про стягнення з спадкоємців майна померлого ОСОБА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що після підписання ОСОБА_3 15.01.2008 заяви, якою він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у самій заяві. Банк свої зобов`язання перед ОСОБА_3 виконав шляхом надання можливості розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ОСОБА_3 , в свою чергу, не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, що є порушенням законних прав і інтересів АТ КБ «Приватбанк». ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідачі у справі як такі, що постійно проживали із спадкодавцем на час його смерті, вважаються такими, що спадщину прийняли в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. На виконання вимог ст.1281 ЦК України позивачем 21.04.2020 була направлена претензія кредитора до Городоцької державної нотаріальної контори та 28.05.2020 отримана відповідь, в якій зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом Голубець І.Г.. Таким чином відповідачі прийняли спадщину, в тому числі і кредитні зобов`язання ОСОБА_3 16.01.2021 відповідачам направлялася вимога, проте така була залишена ними без реагування.

Станом на дату смерті ОСОБА_3 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 15.01.2008р. становить 10884 грн. 94 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту, яку просить стягнути з відповідачів.

Згідно поданого відзиву на позовну заяву представник відповідачів заперечує проти задоволення позову з наступних міркувань. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , усі спадкоємці першої черги спадкування за законом його майна звернулися у визначений законом строк до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Про смерть боржника позивачу було відомо ще у 2018, однак претензію до нотаріуса ПАТ КБ «Приватбанк» скерував лише в квітні 2020, тобто з цього часу слід обраховувати шестимісячний строк для подання вимоги до спадкоємців, встановлений ст.1284 ЦК України. Позовну заяву в суд позивач скерував 05.10.2021, тобто поза межами вказаного вище строку. ЦК України передбачено, що сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора прав вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. З огляду на наведене просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Також 01.02.2022 від представника відповідачів надійшла письмова заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності за вказаним позовом, оскільки ОСОБА_3 15.01.2008 отримував у ПАТ «КБ «Приватбанк» зарплатну картку, поряд з якою йому було видано кредитну. Однак в матеріалах справи відсутня інформація про те, чи користувався ОСОБА_3 такою карткою, чи давав згоду на збільшення кредитного ліміту тощо, договору про збільшення терміну позовної давності, який має бути укладений у письмовій формі, ОСОБА_3 не підписував, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з його спадкоємців суми боргу за кредитом, за яким сплив строк загальної позовної давності в три роки.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, 27.04.2022 від нього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання від них не надходило.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити в повному обсязі з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримати кредит та 15.01.2008 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також ознайомився із Тарифами банку (а.с.20).

Згідно умов кредитного договору позичальник отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ПАТ КБ «Приватбанк» надав позичальнику кредитні кошти у відповідному розмірі, що підтверджується випискою по розрахунку та свідчить про те, що позивач повністю виконав власні зобов`язання за кредитним договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05.11.2018р. серія НОМЕР_1 , актовий запис № 136 (а.с.38).

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стверджує, що станом на дату смерті у позичальника існувала непогашена заборгованість перед позивачем за кредитним договором, розмір якої складається з 10884 грн. 94 коп. заборгованості за тілом кредиту. На підтвердження вище вказаної заборгованості за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 09.02.2021р. (а.с.12). Будь яких доказів на спростування вказаної суми заборгованості відповідачами та їх представником не надано.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.608 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від строку настання вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Такі строки також застосовується і до кредитних зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження №14-49цс19), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19).

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обгрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, тобто визначити межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.38). Позивач правомірно заявив свої позовні вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки саме вони згідно матеріалів спадкової справи, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли. Таким чином коло спадкоємців, які спадщину після смерті боржника прийняли, судом встановлено.

Матеріалами справи не встановлено, коли саме представники банку дізналися про прийняття спадщини відповідачами у справі, представником відповідачів у справі не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачі виконали обов`язок, встановлений ч.1 ст.1281 ЦК України, та повідомили кредитора спадкодавця про відкриття спадщини. Відсутня така інформація і в матеріалах спадкової справи, витребуваної судом за клопотанням представника позивача. Натомість 07.04.2020 АТ КБ «Приватбанк» звернувся із претензією кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 , яку скерував Городоцькій державній нотаріальній конторі (а.с.39-40).

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного Кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням частини другої статті 1281 ЦК України. На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Таким чином, стаття 1281 Цивільного Кодексу України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення вимог кредиторів, не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 751/8658/15-ц (провадження № 61-10940св18).

З огляду на наведене, посилання представника відповідачів адвоката Голубець Н.Й. на те, що представник банку пред`явив вимогу до спадкоємців боржника поза межами строків, визначених ст.1281 ЦК України, є безпідставними, кредитор у зобов`язаннях щодо повернення кредитної заборгованості має право реалізувати своє право звернення до спадкоємців померлого боржника як через нотаріуса, так і безпосередньо до самих спадкоємців.

Згідно з ч.1 ст.1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Виходячи зі змісту зазначеної вище норми, це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 161/11682/15-ц та від 12 серпня 2020 року у справі № 61-20217св19.

Виходячи із зазначеної норми, встановленню та доведенню у такому спорі підлягає також наявність спадкового майна.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , його доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у своїх заявах про прийняття спадщини вказують на наявність спадкового майна житлового будинку АДРЕСА_1 , окрім того колишня дружина ОСОБА_3 ОСОБА_4 , подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право власності на частику в спільному майні подружжя, однак їй відмовлено у видачі такого через відсутність правовстановлюючих документів на таке майно (а.с.108-109, 113).

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на наведене, розмір часток відповідачів у спадковому майні ОСОБА_3 становить по Ѕ, тобто їх частки у спадковому майні спадкодавця є рівними, а відтак і відповідальність за борги спадкодавця вони несуть в рівних частках. З урахуванням розміру заборгованості, який відповідає їхнім часткам у спадщині (1/2 частина за кожною із відповідачів), на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід покласти обов`язок зі сплати по 1/2 частині заборгованості спадкодавця на кожну, що відповідає розміру їхніх часток у спадщині.

З приводу застосування позовної давності до вказаних правовідносин, на що вказував у своїй письмовій заяві представник відповідачів, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Судом встановлено, що в укладеному сторонами кредитному договорі у вигляді анкети-заяви строк дії кредитного договору не зазначено, згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 15.01.2008, укладеного між ОСОБА_5 та клієнтом ОСОБА_3 станом на 30.11.2018 (а.с.10-11) останній платіж за вказаним кредитом мав місце у листопаді 2018 року, що свідчить про систематичну оплату ОСОБА_3 заборгованості за таким договором, а відтак, звернувшись в жовтні 2021 з позовом до спадкоємців боржника АТ КБ «ПриватБанк» не пропустило позовну давність, про застосування наслідків спливу якої заявлено представником відповідачів.

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів заборгованості, що становить 10884.94 грн. є доведеними та підлягають до задоволення.

Також з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , заборгованість за кредитним договором б/н від 15.01.2008, в сумі 10884 (десять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 94 коп., тобто по 5442 (п`ять тисяч чотириста сорок дві) грн. 47 коп. з кожної, а також в рівних частинах суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 ( дві тисячі двісті сімдесят) грн., що становить по 1135 (одній тисячі сто тридцять п`ять) грн. з кожної.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Головуюча Ференц О.І.