Справа № 350/1320/19
Провадження № 22-ц/4808/292/22
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.

за участю секретаря Пацаган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду, ухвалене суддею Бейком А.М. 28 жовтня 2021 року в селищі Рожнятів, повний текст якого виготовлено 8 листопада 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, державного реєстратора - приватного нотаріуса Кренціва Віктора Зеновійовича, державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради Локатира Бориса Михайловича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі, скасування права власності на земельну ділянку, визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , Ясенської сільської ради, державного реєстратора Рожнятівської селищної ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі, скасування права власності на земельну ділянку, визнання договору дарування недійсним.

Позовні вимоги мотивовано тим, що дідом і бабою позивача було побудоване будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Тут же народилася мати позивача, її сестра та брати, а пізніше він та його четверо дітей. Житловий будинок складався з двох кімнат, які розділяв коридор.

Брат матері привів до їхнього будинку в якості дружини дівчину, з якою шлюб не укладав. Під час Другої світової війни останній загинув, а його цивільна дружина вийшла заміж за ОСОБА_4 , з яким зі згоди діда позивача побудувала на їхньому подвір`ї будинок, що складався з однієї кімнати і коридору, та господарські будівлі, де вони проживали до смерті.

ОСОБА_2 спершу проживав зі своїми дітьми в одній половині старого будинку, яка складалася з однієї кімнати, а у 1980 році на їхній земельній ділянці поряд побудував новий будинок під АДРЕСА_2 , де проживає з сім`єю по даний час.

Мати позивача залишилась проживати у старому будинку, а після її смерті він прийняв у спадщину її половину цього будинку. У другій половині будинку проживав ОСОБА_4 з дружиною; зараз там залишились їхні меблі та предмети побуту.

Батько ОСОБА_1 був далеким родичем дружини ОСОБА_4 і після смерті останньої став претендувати на половину будинку по АДРЕСА_1 . Вважали, що такий належав братові матері позивача, який загинув на війні, а отже після його смерті спадкоємцем стала його цивільна дружина, яка вийшла заміж за ОСОБА_4 ; відповідно, після її смерті половина цього будинку належала останньому.

ОСОБА_4 заповів належну йому частину будинку ОСОБА_1 , яка й виготовила документи про право власності на дане спадкове майно.

Після смерті матері позивача у 1999 році у належній ОСОБА_1 частині будинку по АДРЕСА_1 ніхто не проживав, а згідно архітектурного плану який надавався йому на будівництво нового будинку, така підлягала знесенню. Однак рішення сільської ради на знесення не було.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 17.05.2013 року за ОСОБА_1 визнано право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , після набрання яким законної сили жодних претензій зі сторони позивача ОСОБА_2 не було. Межа між їхніми земельними ділянками проходить по спільній межі будівлі за цією адресою, частина якої перебуває у його володінні, частина у володінні ОСОБА_1 .

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Ясенської сільської ради із заявою про встановлення меж між земельними ділянками, на яких розташовані половини даного будинку, належні йому після смерті матері та ОСОБА_1

14 вересня 2014 року земельна комісія Ясенської сільської ради провела розмежування цих земельних ділянок. Згідно виготовленої технічної документації із землеустрою площа належної йому земельної ділянки з урахуванням тієї частини, на якій розташований новий будинок, становить 0,2219 га; площа земельної ділянки ОСОБА_1 - 0,1452 га. Межа між земельними ділянками проведена по спільній межі будівель між суміжними землекористувачами.

Рішенням сесії Ясенської сільської ради №20 від 14.12.2014 року було затверджено Акт земельно-узгоджувальної комісії від 14.09.2014 року, яким встановлено межу між суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка проходить по межі належного вказаним особам зблокованого будинку. Отримавши вказане рішення, позивач по визначеній межі заклав бетонний фундамент під огорожу, який примикає з обох боків до належної йому частини будинку, яка підлягає знесенню.

Не погодившись з вищевказаним рішенням Ясенської сільської ради, ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 07.07.2015 року визнано незаконною відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як суміжних землекористувачів за адресою: АДРЕСА_1 погодити акт обстеження та показу меж земельної ділянки (акт визначення та погодження меж земельної ділянки) ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1452 га за вказаною адресою. Визнано право ОСОБА_1 на завершення розпочатої ОСОБА_4 процедури приватизації земельної ділянки площею 0,1452 га на її ім`я без погодження акта обстеження та показу меж земельної ділянки (акта визначення та погодження меж земельної ділянки) із суміжними землекористувачами, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та отримання свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку згідно з розмежуванням належної ОСОБА_4 земельної ділянки з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , встановленим актом виносу земельної ділянки та план-схемою виносу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що затверджені Ясенською сільською радою 27.12.1993 року. Зобов`язано Ясенську сільську раду Рожнятівського району звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про знесення самовільного будівництва по АДРЕСА_1 . Скасовано рішення Ясенської сільської ради від 14.12.2014 року про затвердження акту земельно-узгоджувальної комісії від 14.09.2014 року про розмежування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , рішення Ясенської сільської ради від 17.05.2015 року про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 та п. 2 рішення Ясенської сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)», яким встановлено, що межа між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проходить відповідно до акту розмежування, затвердженого рішенням двадцятої сесії шостого демократичного скликання від 14.12.2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.05.2016 року апеляційна скарга ОСОБА_2 , ОСОБА_7 на вищевказане рішення суду залишена без задоволення. А попри оскарження вказаного рішення у касаційному порядку за ОСОБА_1 22.12.2017 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1452 га з урахуванням вказаних судових рішень. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :008:0091.

Однак постановою Верховного суду від 20.03.2019 року у справі №350/67/15-ц рішення Рожнятівського районного суду від 07.07.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.05.2016 року скасовано. У частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Ясенської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області звернутися до суду з позовом про знесення самовільного будівництва ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 13.07.2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про залишення позову у цій справі без розгляду.

Таким чином рішення суду, на підставі якого ОСОБА_1 було проведено реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку скасоване, а провадження у цій справі припинено. Тому необхідно скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та запис про право власності.

Зазначає, що реєстрація права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 порушує його права на вільне володіння належною йому земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , унеможливлює реєстрацію права власності на таку земельну ділянку. А скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , проведеної на підставі скасованого судового рішення, є належним способом захисту його порушених прав. Реалізувати свої право на землю та зареєструвати право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 не може, оскільки суміжна земельна ділянка ОСОБА_1 має межі, які накладаються на його земельну ділянку. Кадастровий номер земельній ділянці останнього може бути присвоєний лише після скасування реєстрації земельної ділянки відповідача у Державному земельному кадастрі.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 подарувала земельну ділянку площею 0,1452 га ОСОБА_3 на підставі Договору дарування від 19.06.2019 року, серія та номер 44, посвідченого приватним нотаріусом Кренців В.З. Оскільки ОСОБА_1 завідомо знала про те, що рішення суду, на підставі якого вона зареєструвала право власності на цю земельну ділянку скасоване, вона не мала права розпоряджатися цим майном, тому такий договір дарування слід визнати недійсним.

З огляду на викладене позивач просив суд постановити рішення, яким скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1452 га в АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:008:0091, власник ОСОБА_1 , у Державному земельному кадастрі; скасувати державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати недійсним Договір дарування земельної ділянки, посвідчений 19.06.2019 року приватним нотаріусом Кренців В.З., серія та номер 44, на підставі якого ОСОБА_1 подарувала вищевказану земельну ділянку ОСОБА_3 .

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 04.09.2019 року замінено первісного відповідача державного реєстратора Рожнятівської селищної ради належними відповідачами: державним реєстратором приватним нотаріусом Кренцівим Віктором Зеновійовичем, державним реєстратором Брошнів-Осадської селищної ради Локатирем Борисом Михайловичем.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 19.07.2021 року замінено в справі співвідповідача Ясенську сільську раду Рожнятівського району на Перегінську селищну раду Калуського району Івано-Франківської області.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2021 року позов задоволено. Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1452 га у АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:008:0091, власник ОСОБА_1 , у Державному земельному кадастрі. Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1452 га у АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:008:0091, власник ОСОБА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, посвідчений 19.06.2019 року приватним нтаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кренців Віктором Зеновійовичем, серія та номер 44. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , Перегінської селищної ради Рожнятівського району, державного реєстратора приватного нотаріуса Кренців Віктора Зеновійовича, державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради Локатир Бориса Михайловича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2304 грн. 80 коп. судових витрат по справі.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на дане рішення суду. Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що вона мала право на завершення приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 , оскільки процедуру її приватизації розпочав спадкодавець - ОСОБА_4 в 1993 році, про що свідчить рішення Ясенської сільської ради від 24.12.1993 року.

За даними інвентаризації землі, що проводилася Ясенською сільською радою у 1959-1960 роках, довідки Ясенської сільської ради №308 від 23.02.2015 року за господарством ОСОБА_4 для обслуговування житлового будинку рахувалось 0,15 га землі. Розпочату приватизацію земельної ділянки останній не завершив через спір із ОСОБА_2 щодо права власності на житловий будинок, який на даний час апелянт успадкувала.

01.10.2013 року вона звернулася до Ясенської сільської ради із заявою про надання дозволу на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1452 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. І комісія сільської ради вважала за можливе виготовлення державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку без підпису суміжних землекористувачів.

Посилання позивача на акт земельно-узгоджувальної комісії від 14.09.2014 року по питанню розмежування землі між нею та позивачем по спільній межі будівель вважає безпідставним, оскільки на спірній земельній ділянці будь-якого належного позивачу житлового будинку немає, адже умовою надання йому дозволу на будівництво житлового будинку, в якому він проживає на даний час, була необхідність знесення частини будинку, який прилягає до належного апелянту будинку по АДРЕСА_1 , і яка на даний час не існує.

Отже спірна земельна ділянка належить ОСОБА_1 і служить для обслуговування житлового будинку, частина якого належала її спадкодавцю ОСОБА_4 , а частина підлягала знесенню і вже не існує. ОСОБА_4 розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, що служить для обслуговування належної йому частини будівлі, а апелянт як його спадкоємець звернулася до сільської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо її відведення.

Рішенням Ясенської сільської ради від 29.04.2018 року ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) даної земельної ділянки та передано її у власність, а згідно Договору дарування від 19.06.2019 року вона подарувала її ОСОБА_3 . При цьому у договорі дарування зазначено, що право власності дарувальника на земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта 248, та належить дарувальнику на підставі рішення Ясенської сільської ради від 29.04.2018 року.

А тому, враховуючи, що правовою підставою набуття апелянтом права власності на спірну земельну ділянку є вищезазначене рішення органу місцевого самоврядування, вважає, що суд не мав правових підстав для скасування державної реєстрації такого права власності та визнання недійсним договору дарування до вирішення питання про законність передачі земельної ділянки у власність.

Просить скасувати рішення Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подало пояснення по справі (відзив на апеляційну скаргу), в якому зазначило, що вважає безпідставним залучення управління до участі в даній справі в якості співвідповідача, оскільки рішення суду не вплине на його права та обов`язки. Також повноваженнями щодо внесення записів до Поземельної книги наділений саме державний кадастровий реєстратор, а не дане головне управління. Крім того позивач в підставах позову не наводить жодного обґрунтування незаконності дій Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Таким чином вважає, що позов заявлено до неналежного відповідача. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Просить скасувати рішення Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2021 року в частині стягнення в солідарному порядку зі всіх відповідачів по справі, у тому числі з Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на користь позивача 2304,80 грн. судових витрат по справі.

ОСОБА_2 також подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що постановою Великої Палати Верховного суду від 20.03.2019 року у справі №350/67/15-ц скасовано рішення Рожнятівського районного суду від 07.07.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.05.2016 року. У частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Ясенської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області звернутися до суду з позовом про знесення самовільного будівництва ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В подальшому ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про залишення її позову без розгляду, яку ухвалою Рожнятівського районного суду від 13.07.2019 року задоволено. Тобто такий спір вже вирішений, а на момент звернення до суду з позовом ОСОБА_2 приватизація земельної ділянки площею 0,1452 га неможлива без зміни її площі із врахуванням розміру земельної ділянки площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 , що підлягає приватизації ОСОБА_2 . Однак незважаючи на оскарження рішення в касаційному порядку, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1452 га і присвоєно їй кадастровий номер. Оскільки рішення суду, на підставі якого було проведено реєстрацію земельної ділянки у земельному кадастрі, а також реєстрацію права власності скасовано, а провадження у справі припинено, судом правомірно скасовано таку реєстрацію та запис про право власності. При цьому належним способом захисту порав позивача є скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Одночасно зазначає, що реєстрація права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 порушує права позивача на вільне володіння його земельною ділянкою, унеможливлює реєстрацію права власності на неї, оскільки земельна ділянка ОСОБА_1 має межі, які накладаються на земельну ділянку ОСОБА_2 , а тому запис про право власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 також підлягає скасуванню. Відповідно, ОСОБА_1 не могла подарувати таку земельну ділянку ОСОБА_3 , отже договір дарування є недійсним з підстав невідповідності його законодавству. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання апеляційного суду апелянт не з`явилася, вдруге подала клопотання про відкладення розгляду справи без надання належних доказів поважності причин неявки.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_2 є власником будинковолодіння по АДРЕСА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва на забудову в сільських населених пунктах Івано-Франківської області від 12.05.1980 року, копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.02.2008 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.02.2008 року (т. 1, а.с. 7-9, 13-14).

Відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17.05.2013 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2013 (т. 1, а.с. 80-81, 86).

Встановлено також, що рішенням Ясенської сільської ради від 24 грудня 1993 року ОСОБА_4 було дозволено приватизувати земельні ділянки площею до 0,85 га (до 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, до 0,25 га - для обслуговування житлового будинку) (т. 1, а.с. 85).

Відповідно до Акту про винос земельної ділянки в натурі на місцевості від 27 грудня 1993 року винесено в натурі земельну ділянку площею 0,23 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, виконано план-схему зазначеної земельної ділянки (т. 1, а.с. 83).

Згідно Акту земельно-узгоджувальної комісії Ясенської сільської ради по питанню суміжного землекористування між сусідами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 25.07.2014 року, комісія вважала за можливе виготовлення державного акту на право приватної власності ОСОБА_1 без підпису суміжних землекористувачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 84).

Рішенням двадцятої сесії шостого демократичного скликання Ясенської сільської ради від 14 грудня 2014 року затверджено Акт земельно-узгоджувальної комісії від 14 вересня 2014 року про розмежування земельних ділянок сусідів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за умовами якого комісія запропонувала встановити розмежування земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по спільній межі будівель; рекомендовано сторонам внести зміни у план-схеми земельних ділянок та подати на розгляд комісії (т. 1, а.с. 15-16).

Рішенням двадцять другої сесії шостого демократичного скликання Ясенської сільської ради від 17 травня 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 . Пунктом 2 цього рішення визначено, що межа між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проходить відповідно до Акту розмежування, затвердженого рішенням сесії від 14 грудня 2014 року №20 (т. 1, а.с. 17).

Згідно акту земельно-узгоджувальної комісії Ясенської сільської ради від 13.03.2016 встановлено, що ОСОБА_2 залив бетонну бровку і встановив паркан по межі з ОСОБА_1 згідно Акту земельно-узгоджувальної комісії, 14.12.2014 року затвердженого рішенням двадцятої сесії шостого демократичного скликання Ясенської сільської ради. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-30916ск15 від 15.10.2015 року дане рішення було скасовано (т. 1, а.с. 18).

Рішенням Рожнятівського районного суду від 07.05.2015 року у цивільній справі №350/67/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Ясенської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано незаконною відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як суміжних землекористувачів за адресою АДРЕСА_1 , погодити акт обстеження та показу меж земельної ділянки (акт визначення та погодження меж земельної ділянки) ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1452 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано право ОСОБА_1 на завершення розпочатої ОСОБА_4 процедури приватизації земельної ділянки площею 0,1452 га на її ім`я, за адресою АДРЕСА_1 без погодження акта обстеження та показу меж земельної ділянки (акта визначення та погодження меж земельної ділянки) із суміжними землекористувачами, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та отримання свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку згідно з розмежуванням належної ОСОБА_4 земельної ділянки з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , встановленим актом виносу земельної ділянки та план-схемою виносу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що затверджені Ясенською сільською радою 27.12.1993 року. Зобов`язано Ясенську сільську раду Рожнятівського району звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про знесення самовільного будівництва по АДРЕСА_1 . Скасовано рішення двадцятої сесії шостого демократичного скликання Ясенської сільської ради від 14.12.2014 року про затвердження акту земельно-узгоджувальної комісії від 14.09.2014 року про розмежування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , рішення двадцять другої сесії шостого демократичного скликання Ясенської сільської ради від 17 травня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 та п. 2 рішення двадцять другої сесії шостого демократичного скликання Ясенської сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)», яким встановлено, що межа між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проходить відповідно до акту розмежування, затвердженого рішенням двадцятої сесії шостого демократичного скликання від 14.12.2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.05.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішенням Ясенської сільської ради від 29.04.2018 року ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1452 га за кадастровим номером :008:0091 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 та передано у власність вищевказану земельну ділянку (т. 1, а.с. 114).

Копіями витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.05.2019 року, Кадастрового плану земельної ділянки підтверджено, що власником земельної ділянки площею 0,1452 га, кадастровий номер :01:008:0091, є відповідач ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 115-116).

З Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №170926923 від 19.06.2019 року встановлено, що державним реєстратором Брошнів-Осадської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області Локатирем Б.М. проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0091, площею 0,1452 га, номер запису про право власності 24151566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 38957594 від 26.12.2017 року (т. 1, а.с. 121-123).

Згідно копії Договору дарування від 19.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кренцівим В.З., ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку площею 0,1452 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:008:0091, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, подарувала ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 109).

Постановою Верховного суду від 20.03.2019 року у справі №350/67/15-ц задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Рожнятівського районного суду від 07.07.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.05.2016 року скасовано у частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Ясенської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області звернутися до суду з позовом про знесення самовільного будівництва та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову, в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 13.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Ясенської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання протиправними дій сільської ради, визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування рішень сесії Ясенської сільської ради залишено без розгляду.

Згідно копії відповіді Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 23.05.2019 року №К-3/0-0.27-3/138-19 на звернення ОСОБА_2 щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки ОСОБА_1 у Державному земельному кадастрі відповідно до постанови Верховного суду від 20.03.2019 року повідомлено про відсутність підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:0091 в Державному земельному кадастрі, оскільки зазначене рішення суду не містить зобов`язального характеру щодо скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки (т. 1, а.с. 33).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація земельної ділянки ОСОБА_1 з подальшим внесенням відомостей до Державного земельного кадастру була проведена на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване, а провадження у справі припинено (позовна заява залишена без розгляду), а у зв`язку з проведенням державної реєстрації зазначеної земельної ділянки позивач на теперішній час позбавлений можливості внести відомостей до Державного земельного кадастру про свою земельну ділянку, що є порушенням його прав. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки належить задовольнити в повному обсязі. При цьому суд вважав, що оскільки державна реєстрація права власності земельної ділянки від 22.12.2017 року державним реєстратором проведена з порушенням вимог діючого законодавства, спірна земельна ділянка не є об`єктом цивільних прав, а тому не могла бути об`єктом договору дарування; ОСОБА_1 , не набувши права власності на цей об`єкт, не мала права розпоряджатись ним шляхом дарування ОСОБА_3 .

Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК України).

Згідно пунктом в) частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначені статтею 116 ЗК України.

У статті 118 ЗК України врегульовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, відповідно до ст. 118 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 ЗК України).

Відповідно до положень статті 123 ЗК України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (стаття 79-1 ЗК України).

Відповідно до статті 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності) (частина десята статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Факт користування земельною ділянкою може підтверджуватись правовстановлюючим документом (державний акт на право користування земельною ділянкою - стаття 23 ЗК України 1990 року; витяг із земельно-шнурової книги, реєстрової книги, погосподарської книги - стаття 20 ЗК Української РСР) або документом, що підтверджує фактичне користування земельною ділянкою (матеріали інвентаризації земель, дані бюро технічної інвентаризації тощо).

Громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки (пункт 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

Статтями 22, 23 ЗК України 1990 року визначено, що право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.

Такі положення щодо виникнення права на земельну ділянку закріплено статтею 125 ЗК України (2001 року).

Зазначені висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 1 липня 2021 року у справі №570/6345/18 (провадження №61-14643св20), від 10 лютого 2022 року у справі №673/532/19 (провадження №61-4117ск21).

Обґрунтовуючи вимоги даного позову, ОСОБА_2 зазначав, що в його користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 . Межа між його ділянкою та ділянкою відповідача проходить по спільній межі будівлі по АДРЕСА_1 . Однак реєстрація ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1452 га порушує його права на вільне володіння належною йому земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , унеможливлює реєстрацію права власності на таку земельну ділянку, оскільки суміжна земельна ділянка ОСОБА_1 має межі, які накладаються на його земельну ділянку.

Разом з тим, позивач не довів достатніми та допустимими доказами наявність у нього права на земельну ділянку, на яку накладається земельна ділянка відповідача - відсутні відомості про встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі рішення органу місцевого самоврядування, державний акт про право власності чи право постійного користування на таку земельну ділянку.

Рішення, на які посилається позивач, від 17 травня 2015 року щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 та від 14 грудня 2014 року щодо затвердження акту земельно-узгоджувальної комісії від 14 вересня 2014 року про розмежування земельних ділянок сусідів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не доводять, що у нього виникло право на спірну земельну ділянку та порушення відповідачем цього права.

Натомість ОСОБА_1 до подання позову у даній справі на підставі рішення Ясенської сільської ради від 29.04.2018 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) оформила право власності на належну їй земельну ділянку площею 0,1452 га (кадастровий номер :008:0091) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 .

У постанові Верховного Суду від 21 січня 2022 року у справі №673/533/19 (провадження №61-5264св21) зазначено, що: «при вирішенні спору потрібно виходити із законності набуття кожною зі сторін права власності на спірну земельну ділянку із застосуванням до спірних правовідносин саме тієї редакції закону, яка була чинною на момент їх набуття… Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, вирішуючи даний спір, дійшов висновку про відсутність порушених, оспорюваних чи невизнаних прав позивача з огляду на те, що право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право - державного акта. У справі, яка є предметом перегляду, суди встановили, що відомості про встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі рішення сесії Новосілецької сільської ради від 27 березня 2001 року №12 відсутні. Державний акт про право власності на земельну ділянку, яка зазначена у рішенні сільської ради, позивач не отримував… Позивач не реалізував надане йому рішенням Новосілецької сільської ради від 27 березня 2001 року №12 право на отримання у власність виділеної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га, оскільки землевпорядними організаціями межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не встановлювалися і державний акт позивачем не отримувався. З урахуванням наведеного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові з огляду на те, що оскаржуваний наказ відповідача не порушує прав та інтересів позивача у справі».

Виходячи з аналізу наведених вище норм права та матеріалів справи, апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав діями відповідача щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянку. Отже вимоги позову про скасування державної реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі та скасування права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 до задоволення не підлягають. Відповідно, слід відмовити і в похідній вимозі про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним.

Вищенаведеного суд першої інстанції не врахував, а тому рішення суду не може залишатися в силі і підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2021 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, державного реєстратора - приватного нотаріуса Кренціва Віктора Зеновійовича, державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради Локатира Бориса Михайловича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі, скасування права власності на земельну ділянку, визнання договору дарування недійсним відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 27 квітня 2022 року.