Справа №278/768/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Територіальне стоматологічне об`єднання» Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в особі голови ліквідаційної комісії Українця Олександра Сергійовича про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, матеріальної та моральної шкоди, визнання факту.

Разом з позовною заявою позивачкою ОСОБА_1 було подано заяву про вжиття заходів забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на адміністративний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та інше рухоме, нерухоме й індивідуально визначене майно, закріплене за Комунальним некомерційним підприємством «Територіальне стоматологічне об`єднання» Житомирської районної ради. Мотивуючи заяву тим, що КНП буде ліквідовано, а адміністративний будинок, та інше майно передано у власність іншої особи, що в свою чергу ускладнить і унеможливить виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 та ч. 3ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1.ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» 22.12.2006 N 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви між сторонами виник трудовий спір. Предметом позовних вимог є стягнення заробітної плати, відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 113614,21 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Ознайомившись з заявою та доданими документами, суд приходить до висновку, що вимога про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, зокрема, щодо співмірності ціни позову із вартістю адміністративного будинку та інше рухоме, нерухоме й індивідуально визначене майно, на які позивач просить накласти арешт. Крім того, позивачем не обґрунтовано припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, заява про забезпечення позову є не обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. В ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження спірного адміністративного будинку та іншого рухомого, нерухомого й індивідуально визначеного майна на користь третіх осіб. На вказані обставини звернув увагу також Верховний Суд у Постанові від 17.10.2018 року по справі № 183/5864/17-ц.

Таким чином, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на адміністративний будинок та інше рухоме, нерухоме й індивідуально визначене майно; не визначено конкретно інше майно, на яке необхідно накласти арешт; належним чином не обґрунтовано необхідність застосування вказаного виду забезпечення позову у вигляді арешту; не зазначено вартість майна та не доведено належними доказами факт належності на праві власності відповідачу вказаного як нерухомого, так і рухомого майна, та не обґрунтовано, чи співмірна ця вартість майна ціні позову.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали негайно надіслати сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Суддя О.М. Дубовік