Ухвала

27 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 127/14571/21

провадження № 61-3538ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 28 888,19 грн.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2016 року (справа № 127/4839/16-ц) позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23 травня 2006 року № б/н у розмірі 14 926,52 грн, та у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1 378,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2020 року (справа № 127/4839/16-ц) вказане рішення скасовано та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2020 року (справа № 127/4839/16-ц) у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року (справа № 127/30970/19) визнано виконавчий напис від 21 червня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., зареєстрований в реєстрі за № 5678, про стягнення з ОСОБА_1 46 755,20 грн заборгованості за кредитним договором від 23 травня 2006 року № б/н таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 звернулась до Центрального відділу державної виконавчої служби (далі - ДВС) у місті Вінниці з проханням повідомити розмір стягнутих коштів згідно виконавчого листа та отримала відповідь Центрального відділу ДВС у місті Вінниці від 04 січня 2021 року за № 373, відповідно до якої вказано, що по виконавчому провадженню № 55041309, з виконання виконавчого напису за № 5678 від 21 червня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 46 775,92 грн, з ОСОБА_1 здійснено відрахування в розмірі 28 888,19 грн.

На адресу АТ КБ «ПриватБанк» направлено претензію з вимогою повернення коштів та отримано відповідь, відповідно до якої Банк звертає увагу, що згідно рішень суду у справах № 127/4839/16-ц та № 127/30970/19, Банк не зобов`язано сплатити ОСОБА_1 кошти у сумі 44 947,50 грн, а лише відповідно до рішення № 127/30970/19, виконавчий напис лише визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду із вказаним вище позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 у порядку повернення стягнутих за виконавчим написом від 21 червня 2017 року № 5678, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., грошові кошти в сумі 28 888,19 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4 000,00 грн. У задоволенні решти суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовлено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 908,00 грн судового збору.

Не погоджуючись із таким рішенням суду в частині стягнення витрати на правову допомогу, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, просило оскаржуване рішення в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача правничої допомоги у розмірі 4 000,00 грн скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовної заяви саме в цій частині.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 16 березня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року залишено без змін. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» у квітні 2022 року через офіційну електронну пошту подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 березня 2022 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат залишити без задоволення або без розгляду. В іншій частині рішення судів не оскаржуються.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору в цій справі є стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 28 888,19 грн, а отже ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак