Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2782/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Довгого І.І.,

за участю секретаря судового засідання Калюшик О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , органу опіки та піклування Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка подала позов до відповідача на підставі ст.ст. 104-105, 110, 112 Сімейного кодексу України., в якому просила розірвати шлюб між сторонами, визначити місце проживання малолітніх синів разом із матір`ю, визнати спільною сумісною власністю подружжя на автомобіль та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину автомобіля, та стягнути на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки, за результатами проведеної у справі авто-товарознавчої експертизи.

В обґрунтування позовних вимог пояснила, що подальше спільне з відповідачем проживання однією сім`єю і збереження шлюбу, буде суперечити її інтересам та інтересам відповідача, у зв`язку з цим просила розірвати шлюб між ними. Також у зв`язку з тим, що вона взмозі забезпечити синів належними житлово-побутовими умовами для проживання, навчанням та вихованням, у неї добрі материнські відносини з ними і вона має достатньо часу для проведення з дітьми, тому просить визначити місце проживання їх з нею. Крім того сторони набули в шлюбі рухоме мано - автомобіль, у зв`язку з чим просить визнати його спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 його частину, а також зважаючи на те, що поділити його в натурі неможливо, просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну їй частку.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав позов частково. Позовну вимогу про розірвання шлюбу визнав, при цьому просить врахувати факт, що припинення шлюбних відносин відбулось з вини позивача, так як саме з ініціативи дружини вони перестали підтримувати подружні відносини та проживати разом. Щодо вимоги щодо визначення місця проживання малолітніх дітей відповідач визнає частково, оскільки позивачка на протязі останнього року участі у вихованні дітей не приймає тривалий час та знаходиться за межами України в Республіки Польща на заробітках, у зв`язку з чим діти деякий час перебували за зареєстрованим місцем проживання дружини в будинку батьків дружини, які здійснюють догляд за дітьми. Однак не заперечує, що діти мають проживати з матір`ю при умові їх постійного проживання з нею на території України. Крім того спір про місце проживання дітей між сторонами відсутній.

Також відповідач не заперечує щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя на транспортний засіб автомобіль марки «DaewooLanos» 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаного автомобіля. Однак не погоджується з позовною вимогою про стягнення з нього на її користь грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, так позивач самостійно встановила вартість автомобіля, яка не підтверджена доказами, при цьому вони не досягли згоди щодо його оцінки. Крім того просить стягнути з позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Щодо вимоги про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, пояснила, що її вартість потрібно визначити відповідно до судової авто-товарознавчої експертизи. Проте якщо у відповідача є бажання вирішити це питання миром, то вона готова узгодити це, скільки він заплатить їй в рахунок вартості частки цього автомобіля, що дасть змогу їм обом можливість уникнути додаткових витрат на проведення експертизи.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2021 року призначено по справі судову авто товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам фірми «Експерт-Рівне». На вирішення експертів поставити запитання - яка ринкова вартість автомобіля марки «DAEWOO LANOS», 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача надійшла заява відповідно до якої, він просить позов задовольнити частково відповідно до поданого відзиву на позовну заяву.

Від відповідача органу опіки та піклування Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, надійшла заява, відповідно до якої, інформує, що не може надати висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю, оскільки відповідно до порядку провадження органом опіки та піклування, пов`язаного із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, дане питання виносилось на Комісію з питань захисту прав дітей Клесівської селищної ради 18 лютого 2022 року, але для розгляду спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків повинен надати службі у справах дітей пакет документів для розгляду справи, що зроблено не було, а також необхідно було бути присутнім на даному засіданні, що також виконано не було, оскільки батьки на той час перебували закордоном.

Дослідивши письмові докази, давши їм належну оцінку, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 сторони перебувають у шлюбі з 19 вересня 2014 року, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №190.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 10 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не ведуть спільне господарство, з часу звернення до суду позивач не змінив свого бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, і з урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім`ю сторін зберегти міцною та здоровою та вважає за необхідне їх шлюб розірвати.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дітей, суд дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 сторони є батьками малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи діти проживають за зареєстрованим місцем проживання матері ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини.

У свою чергу, порядок вирішення спору судом передбачає звернення зацікавленої особи до суду із відповідним позовом, доводи в якому мають бути підтверджені доказами, що мають істотне значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 19 Сімейного кодексу України, участь органу опіки та піклування при розгляді даної категорії спорів є обов`язковою та передбачає подання таким органом до суду письмового висновку щодо розв`язання спору.

Проте, позивач не надав до суду висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей, інших доказів на підтвердження своєї вимоги, на комісію з питань захисту прав дітей Клесівської селищної ради 18 лютого 2022 року жоден із батьків не був присутнім та не надав пакет документів для розгляду питання про надання висновку.

На підставі викладеного, суд в цій частині відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Позивачкою також була заявлена вимога про визнання спільною сумісною власністю подружжя на автомобіль та визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля, та стягнути на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки, за результатами проведеної у справі авто-товарознавчої експертизи.

Судом встановлено, що у період шлюбних відносин між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , за ОСОБА_2 8 листопада 2014 року, зареєстровано право власності на автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, що має номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, що має номерний знак НОМЕР_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину автомобіля.

Проте, враховуючи, що позивачка не оплатила вартість експертизи, що покладена на неї згідно ухвали суду від 6 жовтня 2020 року, з метою доведення своїх вимог, суд вважає не встановленим факт, для підтвердження якого призначалась експертиза, керуючись ст. 109 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки, за результатами проведеної у справі авто-товарознавчої експертизи.

Враховуючи вищенаведене позовні вимоги підлягають задоволенню частково, слід розірвати шлюб між сторонами, визнати спільною сумісною власністю подружжя на автомобіль та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину автомобіля, в решті вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 просять стягнути судові витрати, понесені ним у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачкою згідно квитанцій №58343178, №58343153, №58343198 від 22 вересня 2021 року сплачений судовий збір в сумі 2784 (908х3) грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачкою до матеріалів справи долучений договір про надання правничої допомоги від 7 вересня 2021 року, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 22 вересня 2021 року, квитанція №58343266 від 22 вересня 2021 року про оплату наданої правничої допомоги в розмірі 1400 грн.

Відповідачем до матеріалів справи долучений договір про надання правничої допомоги від 1 грудня 2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг №03-12/21 від 3 грудня 2021 року до Договору від 1 грудня 2021 року, квитанція до прибуткового касового ордера № 03-12/21 від 3 грудня 2021 року про оплату 4750 грн. вартості послуг.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, судові витрати між сторонами покладаються пропорційно задоволених вимог (909+909+908+1400+4750)/2 = 4437грн. З позивачки на користь відповідача слід стягнути понесені судові витрати - в розмірі 313 гривень (4437-4124).

Керуючись ст. ст. 81, 09, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 19, 24, 56, 105, 60, 63, 69, 71, 112, 160-161 Сімейного Кодексу України, ст. 368 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), органу опіки та піклування Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області (34550, вул. Свободи, 10 смт. Клесів Сарненського району Рівненської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40132726) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис 190.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, що має номерний знак НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, що має номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 313 (триста тринадцять) гривень понесених судових витрат.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складене 15 квітня 2022 року.

Суддя: