ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2022 року м. Кропивницький

справа № 398/609/21

провадження № 22-ц/4809/25/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді - Дуковського О.Л.

судді - Карпенка О.Л. Письменного О.А.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

відповідач - ОСОБА_1 .

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2021 року, у складі головуючого судді Коліуш Г.В., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором б/н від 30.11.2009 в розмірі - 12096,89 грн., яка виникла станом на 13.12.2020.

Позивач вказував, що 30.11.2009 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та своїм підписом у анкеті-заяві від 30.11.2009 підтвердив, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» умовами, правилами та тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з тим, що позичальник не виконує свої зобов`язання по договору виникла прострочена заборгованість, яка станом на 13.12.2020 становить 12096,89 грн., яка складається із: 9469,41 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 2627,48 грн. - заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі - 9469,41 грн. за кредитним договором б/н від 30.11.2009 , яка виникла станом на 13.12.2020.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вважає, що позовні вимоги доведені належним чином.

Зазначає, що суд першої інстанції ухилився від здійснення правосуддя, оскільки не погодився з розрахунком заборгованості, який був наданий позивачем, та дійшов передчасного висновку в частині відмови у задоволенні позову і не врахувавши обставин справи звільнив відповідача від відповідальності з формальних міркувань.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України, чим порушив норми матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.11.2009 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

Згідно вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом.

Кредитний ліміт вказано - 1000, 00 грн.

Звернувшись із позовною заявою позивач надав розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконував належним чином і у зв`язку із чим станом на 13.12.2020 утворилася заборгованість за кредитом, яка становить - 12096,89 грн., яка складається із: 9469,41 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2627,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги послався на те, що з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 9469,41грн., оскільки саме в такому розмірі відповідач фактично отримав та використав кошти, а в добровільному порядку їх не повернув.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів позивача щодо домовленості сторін договору про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами суд першої інстанції правильно відмовив.

Необгрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції мав зробити свій розрахунок заборгованості, оскільки суд надає оцінку доказам сторін у справі і не збирає додаткових доказів за власної ініціативи, крім того розглядає спір в межах заявлених вимог.

Крім того, позивач наголошував в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що є правильним висновок суду про те, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем заяви від 30.11.2009 взагалі містили умови, які зазначені в документах, що додані банком до позовної заяви.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як передбачено частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, не вказано і тип кредитної карти.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст. 12 ЦПК).

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді О.Л. Карпенко

О.А. Письменний