Справа № 338/1549/21
Провадження № 22-ц/4808/403/22
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

14 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.

секретаря Пацаган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду від 11 січня 2022 року, постановлену в складі судді Шишко О.А. в м. Богородчани, у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про скасування судового наказу Богородчанського районного суду від 28 грудня 2021 року.

Заява мотивована тим, що за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» наказом Богородчанського районного суду від 28 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 1732, 95 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) та 277 грн витрат по оплаті судового збору. Заперечує проти вимог стягувача та вважає необґрунтованими в повному обсязі. Просила скасувати судовий наказ у справі №338/1549/21, виданий Богородчанським районним судом 28 грудня 2021 розу за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз».

Ухвалою Богородчанського районного суду від 11 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2021 року повернуто заявниці без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що подана нею заява про скасування судового наказу від 06 січня 2022 року відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, належно оформлена, а тому підстави для ухвалення рішення про повернення без розгляду заяви відсутні. Посилання суду першої інстанції на те, що в заяві відсутні письмові та документальні підтвердження того, що вимоги стягувача є необґрунтованими ,є передчасними, оскільки ЦПК не містить такі вимоги до форми та змісту заяви про скасування судового наказу.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що подаючи заяву про скасування судового наказу не наводить підстав необґрунтованості цього наказу. Жодних доказів того, що борг відсутній, неправильно нараховано чи раніше сплачений, заявницею не подано. Вказана заява не містить ні письмового, ні документального підтвердження того, що вимоги стягувача є необґрунтованими.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 06 грудня 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» звернулось із заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року(особовий рахунок № НОМЕР_1 ) 1732, 95 грн.

На підставі вказаної заяви Богородчанський районний суд від 28 грудня 2021 року видав судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»1732, 95 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про скасування судового наказу Богородчанського районного суду від 28 грудня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з пунктом 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при вирішенні питання судом першої інстанції про прийняття заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, було встановлено її невідповідність вимогам, передбаченим статтею 170 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити:1) найменування суду, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України;3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;4) наказ, що оспорюється;5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорення наказу, а й про обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог. Самі докази можуть бути подані суду при розгляді заяви про скасування судового наказу.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення заяви без розгляду, оскільки ОСОБА_1 подано неналежно оформлену заяву про скасування судового наказу, так як не зазначено обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог відповідно ст. 170 ЦПК України.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги, про передчасність повернення без розгляду заяви у зв`язку з відсутністю письмових та документальних підтвердженнь вимог стягувача, оскільки заявник на такі докази не постилається та не обґрунтовує їх, що є порушенням ст. 170 ЦПК України.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Богородчанського районного суду від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 14 квітня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Л.В.Василишин