суддів Великої Палати Верховного Суду Ситнік О. М., Британчука В. В., Гриціва М. І., Золотнікова О. С., Прокопенка О. Б.
на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 1227/8971/2012 (провадження № 14-198звц21)
за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу
за заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про перегляд за виключними обставинами ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року
У березні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (у подальшому тип товариства змінено на Приватне акціонерне товариство; далі - ПАТ «СК «Універсальна», ПрАТ «СК «Універсальна» відповідно) звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом, у якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 у порядку регресу 57 715,01 грн.
16 липня 2013 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області відмовлено в задоволенні позову.
16 жовтня 2013 року ухвалою Апеляційного суду Луганської області відмовлено ПАТ «СК «Універсальна» у відкритті апеляційного провадження, оскільки особою, яка подала апеляційну скаргу пропущений строк на апеляційне оскарження, а наведені в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
18 листопада 2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі.
17 лютого 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовлено ПАТ «СК «Універсальна» в допуску справи № 1227/8971/2012 до провадження Верховного Суду України.
Указане рішення набуло статусу остаточного 28 жовтня 2021 року.
26 листопада 2021 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ПрАТ «СК «Універсальна» про перегляд за виключними обставинами ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), тобто у зв`язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
У своїй заяві ПрАТ «СК «Універсальна» просило скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року та ухвалити нове рішення, яким касаційну скаргу ПАТ «СК «Універсальна» задовольнити, ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 16 жовтня 2013 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
08 лютого 2022 року постановою Великої Палати Верховного Суду задоволено заяву ПрАТ «СК «Універсальна» про перегляд за виключними обставинами ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом цієї справи.
Скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 16 жовтня 2013 року.
Справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду виснувала, якщо недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, зокрема, особа не була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання або їй не була своєчасно надіслана копія рішення, то ці обставини можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження за заявою особи, яка оскаржує судове рішення.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 18 листопада 2013 року, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за скаргою ПАТ «СК «Універсальна» на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 16 жовтня 2013 року, на зазначені порушення суду першої інстанції уваги не звернув та зробив помилковий висновок про те, що судом апеляційної інстанції не було порушено норми процесуального права.
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що, відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку, суди застосували надмірний формалістичний підхід, позбавляючи позивача засобу судового захисту, наданого національним законодавством, чим порушили статтю 6 Конвенції.
При цьому з метою встановлення всіх обставин, що мають значення для повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи Велика Палата Верховного Суду зверталась до голови ліквідаційної комісії Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з метою отримання належним чином завірених копій всіх матеріалів, на підставі яких Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ була постановлена оскаржувана ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження. Разом з тим відповідно до листа-відповіді голови ліквідаційної комісії Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2022 року № 611-22/0/4-22 матеріали зазначеного касаційного переведення згідно з пунктом 169 «Переліку документів Міністерства юстиції СРСР, органів, установ юстиції і судів із зазначенням строків зберігання документів», затвердженого Міністерством юстиції СРСР від 31 січня 1980 року, знищені у встановленому порядку за строком зберігання. Відновити матеріали зазначеного переведення неможливо.
Урахувавши, що в матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії касаційної скарги і ухвали, що переглядається, Велика Палала Верховного Суду вважала за можливе здійснити перегляд та скасування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року.
Велика Палала Верховного Суду зробила висновок, що належними заходами індивідуального характеру щодо заявника буде направлення справи для продовження розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки саме він може виправити недоліки оцінки підстав поновлення строку на апеляційне оскарження, щодо яких ЄСПЛ встановив порушення статті 6 Конвенції в її процесуальному аспекті.
Ми погоджуємося з необхідністю переглядуухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року, проте вважаємо, що не можна, при виправленні попередньої помилки, не дотримуватися вимог процесуального законодавства, у зв`язку із чим висловлюємо окрему думку відповідно до статті 35 ЦПК України.
Предметом перегляду ЄСПЛ була ухвала Апеляційного суду Луганської області від 16 жовтня 2013 року та ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «СК «Універсальна» на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 16 жовтня 2013 року на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України (у редакції на час постановлення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ) суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
Отже, суддя-доповідач, отримавши касаційну скаргу разом з доданими до неї документами, самостійно приймаврішення про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження.Таким чином, суддя-доповідач вирішував питання про обґрунтованістьдоводів заявника та відповідно наявність порушень судом норм матеріального та процесуального права одноособово, виключно на підставі змісту рішень судів попередніх інстанцій та змісту самої касаційної скарги, без вивчення матеріалів справи. Суддя-доповідач фактично ще на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження приймав рішення по суті самої касаційної скарги. При цьому ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження була остаточною та оскарженню не підлягала.
Така ухвала вважалася особливим касаційним переглядом, за правилами якого суддя касаційної інстанції одноособово вирішував по суті питання законності й обґрунтованості рішень судів попередніх інстанцій. Тобто вважалося, що касаційний перегляд відбувся.
Разом з тим відповідно до частини другої статті 429 ЦПК України справа про перегляд за виключними обставинами розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
У частинах першій, п`ятій статті 279 ЦПК України зазначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Отже, при перегляді справи за виключними обставинами в суду має бути цивільна справа, у якій наявні судові рішення, що підлягають перегляду, а не їх копії.
При цьому у разі повної чи часткової втрати судового провадження має застосовуватися процедура відновлення втраченого судового провадження відповідно до правил, встановлених розділом Х ЦПК України.
Відповідно до статті 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду (стаття 489 ЦПК України).
Отже, суд також може бути ініціатором відновлення втраченого судового провадження. Втрачене судове провадження за ініціативою суду може бути відновлене, коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо.
Особливістю цієї справи є те, що ухвала суду касаційної інстанції, постановлена відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України, залишилася в переведенні суду касаційної інстанції і не направлялася до суду першої інстанції, де зберігалася сама справа.
Разом з тим така ухвала є частиною цивільної справи і правила відновлення частини втраченого провадження не містять виключень щодо процедури відновлення.
У статті 490 ЦПК України вказано, що заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Отже, відновлення втраченого судового провадження здійснюється судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, на якій стадії розгляду (в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій) вона перебувала, та після такого відновлення матеріали передаються місцевим судом відповідно до суду апеляційної або касаційної інстанцій.
Вказана справа розглянута Сєвєродонецьким міським судом Луганської області.
Також у статті 491 ЦПК України врегульовано питання про форму і зміст заяви про відновлення втраченого судового провадження.
Частинами першою, другою статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.
Дотримання такої процедури є необхідним, оскільки відповідно до частин третьої та четвертої статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.
Чинним ЦПК України не надано права суду касаційної інстанції, що здійснює перегляд судового рішення за виключними обставинами, в постанові за результатами перегляду вирішувати питання, які віднесені до компетенції іншого суду та іншого порядку.
Вважаємо, що Велика Палата Верховного Суду мала звернутися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про відновлення частини втраченого провадження, надавши відповідні копії касаційної скарги ПАТ «СК «Універсальна» на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 16 жовтня 2013 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року, й вирішити питання про перегляд ухвали суду касаційної інстанції після відновлення судом першої інстанції втраченої частини справи.
Судді: О. М. Ситнік