Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/728/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"22" квітня 2022 р. м. Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Бондаренка А.А.,

секретар судового засідання Хименко О.А.,

розглянувши за участю позивачки та її представника адвоката Животовської Г.М, представника відповідача адвоката Гончарука О.О. у відкритому судовому засіданні у м. Благовіщенське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 2 вересня 2020 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 .

На обґрунтування зазначила, що вказаний будинок був придбаний за період їх відповідачем шлюбу. Питання про поділ вказаного майна виникло у січні 2020 року у зв`язку з вимогою відповідача до позивачки виселитись з вказаного будинку, поєднаного з твердженнями про невизнання права позивачки на частину вказаної садиби.

Посилаючись на положення статей 60, 69, 70 Сімейного кодексу України після відмови від частини позовних вимог позивачка просить суд:

- визнати, що будинок є спільним майном колишнього подружжя;

- визнати за нею право власності на 1 /2 частину будинку.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача направив до суду заяву про застосування до позовних вимог трирічного строку позовної давності, який відраховувати від дня набрання законної сили рішенням суду від 6 грудня 2016 року про розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем (17 грудня 2016 року). В судовому засіданні висловився про необхідність відмови у позові на підставі заяви про застосування позовної давності.

З досліджених судом письмових доказів встановлено:

З копії свідоцтва про укладення шлюбу бланк НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19 травня 1989 року уклали шлюб між собою, зареєстрований Уманським міським відділом ЗАГС у Черкаській області;

З копії паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого 18 листопада 1999 року Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській обрості, вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, ї місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване в с.Вільхове, Ульяновського району, Кіровоградська області .

Відповідно до копії рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 6 грудня 2016 року у справі № 402/1177/16 ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законно сили 17.12.2016 року.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого в.о. державного нотаріуса Ульяновського районного нотаріального округу Чорнобай Т.С. 25 квітня 1997 року та зареєстрованого в реєстрі за № 944, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1 .

Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми:

Відповідно до змісту статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ч.1 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд дійшов висновку про безпідставність вимог відповідача щодо відмови у задоволенні позову на підставі його заяви про застосування строків позовної давності, передбачених участині 2 статті 72 Сімейного кодексу України, виходячи з такого:

Відповідно до частини 2 статті 72 Сімейного кодексу України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Позивачка дізналась про порушення відповідачем її права на частку у спільному майні не у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу між ними, а тоді, коли відповідач повідомив їй про необхідність виселення і про невизнання ним її права на частку у вказаному домоволодінні.

Про те, що у позивачки протягом трьох років від розірвання шлюбу не було підстав здогадуватись про невизнання відповідачем її права на користування спільним майном, свідчить той факт, що позивачка проживала і незважаючи на розірвання шлюбу проживає у спірній садибі. Така позиція відповідає і позиції Верховного Суду, висловленій у постановах:

- від 28 травня 2020 року в справі № 335/7371/17 (провадження № 61- 44998cв18);

- від 07 квітня 2020 року в справі № 336/33/17 (провадження № 61-3241св19);

- від 19 березня 2020 року в справі № 471/497/19 (провадження № 61-21930св19);

- від 15 січня 2020 року в справі № 299/19766/16 (провадження № 4313св19), яка зводиться до того, що вирішуючи питання перебігу позовної давності, суди мають врахувати, що при визначені початку перебігу позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя.

З огляду на вказане, вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат підлягають вирішенню відповідно до положень ст.141 ЦПК України стороні.

На підставі викладеного, керуючись положеннями статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, частини 1 статті 60, 69, 70, частиною 2 статті 72 Сімейного кодексу України, статтями 141, 263, 265, 268, 273, ЦПК України

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати, що житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 є спільним майном колишнього подружжя;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 /2 частину спільного майна колишнього подружжя, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 ;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 40 коп. судового збору та 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ;

Місце проживання чи перебування: АДРЕСА_2 ;

Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ,

Місце проживання чи перебування: АДРЕСА_3 ;

Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Суддя: А. А. Бондаренко