Номер провадження: 22-ц/813/6352/22
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

26.08.2021 року Акціонерне товариство (далі - АТ) «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30502,07 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 16.11.2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank». Своїм підписом у Анкеті - заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею Анкета - заява разом з Тарифами за карткою «Monobank» та Умовами обслуговування рахунків фізичних осіб складають договір. Відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн. встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 15.03.2021 року виникла заборгованість відповідачки перед позивачем у розмірі 30502,07 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 25 280,09 грн., заборгованість за пенею та комісією - 5221,98 грн., у зв`язку з чим позивач просив суд його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 032 грн., а також судовий збір у розмірі 1 490,94 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ «Універсал Банк» Мєшнік К.І. ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 року та постановлення нового рішення, в частині незадоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками, пенею та комісією, та постановлення в цій частині нового судового рішення, яким задовольнити вимоги Банку у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 21.04.2022 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, тому датою ухвалення цього судового рішення є 21.04.2022 року.

Разом з тим, у зв`язку з перебуванням суддів Цюри Т.В. та Комлевої О.С. у відпустці (а.с. 79-80), протоколом повторного автоматизованого розподілу справи визначено склад суддів: головуючого суддю Сегеду С.М., суддів: Вадовську Л.М., Князюка О.В. (а.с. 82).

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.02.2022 року (а.с. 76), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (а.с.77, 83).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, пенею та комісією, суд першої інстанції виходив з того, що Анкета-заява від 16.11.2018 року не містить відповідальності позичальника за порушення умов договору у вигляді пені та сплати комісії (а.с. 44-48).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 626 та ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Тарифів за карткою «Monobank» та Умов обслуговування рахунків фізичних осіб у АТ «Універсал Банк» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 6).

В Анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом із Тарифами та Умовами становить між відповідачкою та позивачем договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Витягом з Тарифів за карткою «Monobank» та Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб.

Однак, Анкета-заява № б/н позичальника від 16.11.2018 року не зазначає відповідальності позичальника у разі порушення умов кредитного договору у вигляді пені, а також сплату комісії.

Більше того, суд обґрунтовано виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Тарифами та Умовами відповідачка ознайомилися і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву від 16.11.2018 року про приєднання до Умов обслуговування рахунків фізичних осіб та Тарифів за карткою «Monobank».

Звертаючись до суду із цим позовом, АТ «Універсал Банк» на підтвердження своїх позовних вимог надав до суду розрахунок заборгованості (а.с.5), копію Анкети-заяви ОСОБА_1 до договору про надання банківських послуг від 16.11.2018 року (а.с. 6), банківську виписку за договором б/н станом на 15.03.2021 року (а.с. 60-65), Витяг з Тарифів за карткою «Monobank» та Умов обслуговування рахунків фізичної особи (а.с. 7-21), копію паспорту ОСОБА_1 (а.с. 22).

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи та Витяг з Тарифів за карткою «Monobank» не містять підпису позичальника, а тому не можуть вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідачка була ознайомлена саме з цими Тарифами та Умовами.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача https://www.monobank.ua/terms., неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.11.2018року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26.08.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позичальник в Анкеті-заяві про приєднання до Тарифів за карткою «Monobank» та Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» підтвердила факт ознайомлення з Тарифами та Умовами і зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладених на сайті Банку, - не приймаються до уваги.

Анкета-заява, а також інші матеріали справи не містить належних доказів того, що позичальник ОСОБА_1 була ознайомлена із зазначеними Тарифами та Умовами в АТ «Універсал Банк» і погодилася з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до Тарифів та Умов (а.с.5 зворот).

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із позичальником Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які Банк вважав узгодженими.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і призвів би до покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли вплинути на правильність висновків суду, не виявлено і сторонами не надано таких нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ «Універсал Банк» не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.В. Князюк