ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3011/22 Справа № 212/7467/21 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року по справі за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2021 року акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, мотивуючи його тим, що 12 жовтня 2016 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття поточного (карткового) рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 9 000 грн.

Вказували, що банком свої зобов`язання за договором було виконано в повному обсязі, в той же час ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, внаслідок чого 16 грудня 2019 року банк звернувся до Другої криворізької нотаріальної контори з претензією до спадкоємців померлого про сплату заборгованості за кредитом, яка станом на 16 грудня 2019 року склала 4 600,52 грн.

Зазначали, що внаслідок смерті ОСОБА_2 03 вересня 2019 року була заведена спадкова справа №52/2019, яку було передано за територіальністю до приватного нотаріуса Кривірізького міського нотаріального округу Ткаченко Л.Б., якою листом від 28 грудня 2020 року було повідомлено спадкоємців про наявність претензії кредитора, крім того, додатково було направлено претензію спадкоємцю ОСОБА_1 і самим банком.

Посилаючись на вимоги статті 1282 ЦК України, враховуючи, що вимога кредитора відповідачем добровільно виконана не була, АТ «Креді Агріколь Банк» просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 4 600,52 грн

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Креді Агріколь Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у позові, не врахував, що розрахунок банком станом на 12 серпня 2021 року був виконаний з метою надання доказів відсутності платежів в рахунок погашення заборгованості з моменту смерті позичальника. Вказує, що з метою спростування висновків суду в частині щодо виписки по картковим рахункам спадкодавця, банком до апеляційної скарги було долучено розгорнуту виписку по картрахунку, яка містить повну розшифровку всіх операцій по рахунку, підтверджує факт припинення нарахування відсотків на заборгованість з моменту смерті позичальника.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 12 жовтня 2016 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття поточного карткового рахунку, видачу кредитної картки та їх обслуговування за № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у максимальному розмірі 9 000 гривень зі сплатою 38% річних за користування кредитом (а.с.10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.21).

Згідно розрахунку заборгованості перед АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту №1636228, наданому ОСОБА_2 , від 16 жовтня 2019 року, станом на 12 серпня 2021 року вбачається, що заборгованість за кредитом складає 4 600,52 грн. (а.с.9).

16 грудня 2019 року банком була направлена претензія кредитора до Другої криворізької державної нотаріальної контори про наявність у померлого ОСОБА_2 перед банком боргу на суму 4 600,52 грн. (а.с.22).

Згідно відповіді Другої криворізької державної нотаріальної контори від 03 січня 2020 року вих.№07/01-16 вбачається, що претензію до спадкоємців померлого ОСОБА_2 передано за територіальністю до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ткаченко Л.Б., враховуючи, що спадкова справа №52/2019 перебуває в її провадженні (а.с.23).

Листом Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) від 04 січня 2021 року за вих.№АТ-8/7-06 повідомлено банк, що листом приватного нотаріуса Ткаченко Л.Б. від 28 грудня 2020 року за №101/02-14 спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про наявність претензії кредитора АТ «Креді Агріколь Банк» (а.с.25-26).

23 лютого 2021 року банком на адресу спадкоємця ОСОБА_1 направлено вимогу про погашення виниклої у померлого ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №1636228 від 12 жовтня 2016 року, укладеним з АТ «Креді Агріколь Банк», у розмірі 4 600,52 грн. (а.с.27).

Відповідний лист було повернуто банку за закінченням терміну зберігання (а.с.28-29).

Відповідно до копії спадкової справи №52/2019, заведеної 03 вересня 2019 року, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що 03 вересня 2019 року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ткаченко Л.Б. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 звернулась його дружина - ОСОБА_1 (а.с.63).

Згідно відомостей про зареєстрованих за адресою померлого: АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.65).

Відповідно до заяв ОСОБА_5 від 13 березня 2020 року №40, яка є матір`ю померлого ОСОБА_2 , та ОСОБА_6 від 05 червня 2020 року №56, який є сином померлого ОСОБА_2 , останні засвідчують факт того, що із заявою про прийняття спадщини не зверталися, строк на його звернення пропустили, продовжувати його наміру не мають (а.с.78,82).

З відповіді приватного нотаріуса Ткаченко Л.Б. вбачається, що останньою доведено до відома спадкоємців про наявність претензії кредитора після померлого ОСОБА_2 (а.с.86).

Приватним нотаріусом Ткаченко Л.Б. складено повідомлення на ім`я ОСОБА_1 про наявність претензії кредитора АТ «Креді Агріколь Банк» (а.с.87).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями статті 1282 ЦК України. При цьому, позивачем дотримано строки на пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника, яким є ОСОБА_1 , зважаючи на те, що саме вона, у визначений законом строк, звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 . В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку, про недоведеність обґрунтованості вимог кредитора боржника саме за кредитним договором, зважаючи на те, що розрахунок заборгованості позивачем наданий за кредитним договором від 16 жовтня 2016 року, в той час як кредитний договір було укладено 12 жовтня 2016 року, розрахунок заборгованості надано станом на 12 серпня 2021 року, в той час як ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, з наданих позивачем виписок по рахунку, в яких розрахунковий період зазначений з 12 жовтня 2006 року по 12 серпня 2021 року, вбачається, що кредитні кошти використовувались і здійснювалось погашення заборгованості за їх користування, зокрема і за рахунок збільшення овердрафту навіть і після смерті позичальника.

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

За змістом ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ "Креді Агріколь Банк" на підставі ст.ст.1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємця боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: коло спадкоємців, які прийняли спадщину; чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Таким чином, законодавець чітко встановлює процесуальний порядок встановлення обставин, що має значення для вирішення спору про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємця боржника.

Перш за все, суд встановлює коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

Так, згідно матеріалів спадкової справи №52/2019, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що 03 вересня 2019 року із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ткаченко Л.Б. звернулася його дружина - ОСОБА_1 .

Враховуючи, що згідно наявних в матеріалах спадкової справи заяв ОСОБА_5 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_2 , та ОСОБА_6 , який є сином померлого, останні із заявами про прийняття спадщини не зверталися, строк на його звернення пропустили, продовжувати його наміру не мають, єдиним спадкоємцем є відповідач ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Встановивши коло спадкоємців та розмір частки в межах якої відповідатиме спадкоємець до якого було звернуто відповідний позов, суд повинен встановити чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 Цивільного Кодексу України, чинній на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц (провадження №14-53цс18).

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги, тобто вказаний строк є преклюзивним.

Як вбачається з матеріалів справи 16 грудня 2019 року банком була направлена претензія кредитора до Другої криворізької державної нотаріальної контори про наявність у померлого ОСОБА_2 перед банком заборгованості на суму 4 600,52 грн., яка була перенаправлена за територіальністю до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ткаченко Л.Б.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника кредитором АТ "Креді Агріколь Банк" у встановлений законом строк.

В той же час, колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності самих вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором №1636228 від 12 жовтня 2016 року.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що звертаючись до суду з дійсним позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту спадкодавця ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 12 жовтня 2016 року у розмірі 4 600,52 грн.

З метою обґрунтування вимог своїх позовних вимог, банком було надано виписку по картковому рахунку, якою, згідно позиції банку, підтверджується факт отримання грошових коштів позичальником, їх користування та розмір такої заборгованості.

Надаючи оцінку, долученій банком, виписці по картковим рахункам позичальника, колегія суддів зауважує, що здійснивши власноручну калькуляцію усіх транзакцій по рахунку відповідача, вбачається, що всього з рахунку позичальника ОСОБА_2 до моменту смерті останнього списано коштів на загальну суму 32 495,42 грн., вказана сума складається із фактично використаних коштів позичальником, нарахованих на вказану суму процентів та суми комісії за ведення рахунку та комісії згідно тарифів банку, при цьому, з вказаної виписки вбачається, що позичальником на рахунок банку було внесено коштів на загальну суму 31 766,29 грн.

Таким чином, із самої виписки по рахунку вбачається, що реальна сума заборгованості складає 729,13 грн.

В той же час, звертаючись до умов кредитного договору №1636228 від 12 жовтня 2016 року, здійснюючи його аналіз колегія суддів зауважує, що останні не містить інформації щодо погодження із позичальником підстав, порядку та розміру нарахування комісії за використання кредитної картки, отже їх нарахування та автоматичне списання з банківського рахунку позичальника є безпідставним та незаконним.

Разом із тим, згідно інформації з виписки по картковому рахунку позичальника ОСОБА_2 вбачається, що відповідна сума в 729,13 грн. повністю складається із комісій, списаних банком автоматично, а тому відповідна сума також до стягнення не підлягає.

Окремо, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що матеріали справи не містять доказів надання позичальнику коштів в розміру, визначеним умовами договору, а саме 9 000 грн., оскільки єдиним первинним банківським документом, долученим до матеріалів справи, є саме виписка по картковому рахунку, яка не містить відомостей про зарахування вищевказаної суми на банківський рахунок позичальника.

З вказаної виписки вбачається, що початком користування картковим рахунком є саме 09 листопада 2016 року, з якого було здійснено транзакції банку за запит залишку в банкоматі та погашення транзакційних виплат, та містить інформацію про внесення коштів в розмірі 5 200 грн., в той же час, чи вказана сума була надана банком в якості кредитних коштів, чи то самостійно внесені позичальником кошти колегія суддів змоги пересвідчитися не може.

Крім того, колегія суддів вважає наголосити і на тому, що згідно умов кредитного договору №1636228 вбачається, що сторони погодили, що розмір процентної ставки за користування кредитними коштами банку складає 38% річних, в той же час відповідний договір містить застереження, що не є незмінним, та про діючі у банку розмірі процентних ставок власник рахунку може отримати на офіційному сайті банку, з інформаційних стендів в операційних залах банку або зателефонувавши до інформаційно-довідкової служби банку та/або операційної зали будь-якої установи банку.

В той же час в матеріалах справи відсутні відомості, чи відповідав розмір списаних банком відсотків зазначеному в кредитному договору, чи не збільшувався останній банком в одноособовому порядку та чи повідомлявся про відповідні зміни позичальник, оскільки розрахунок позивача відтворює кінцеву суму заборгованості та не містить порядку їх обрахунку.

За наведених обставин наявна заборгованість перед позивачем не є доведеною належними і допустимими доказами у справі, а отже пред`явлені позовні вимоги до спадкоємця боржника не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» залишено без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.