Справа №: 671/934/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.,

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 06.04.2017 року, яка утворилася станом на 12.05.2021 року в сумі 46066 грн. 06 коп., з яких: 38505 грн. 08 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7560 грн. 98 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. В обґрунтування заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що відповідач відповідно до умов укладеного між ним та Банком Договору про надання банківських послуг від 06.04.2017 року, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого в подальшому збільшено до 31500 грн., однак, не виконує взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого станом на 12.05.2021 року утворилась заборгованість в сумі 46066 грн. 06 коп., яку в добровільному порядку відповідач не сплачує. Тому, Банк звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості. З врахуванням заяви від 31.01.2022 року про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 33235 грн. 33 коп.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача адвокат Ліщук О.І. подала відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечила. Зазначила, що станом на 23.08.2021 року сума боргу відповідача становить 38555 грн. 00 коп., що підтверджується роздруківкою з його особистого кабінету. За період з травня по серпень 2021 року включно відповідачем оплачено 7511 грн. 06 коп. Вказує, що згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, тіло кредиту поточне становить 24487 грн. 70 коп., в підсумках під таблицею зазначено, що ним погашено заборгованості за тілом кредиту 348151 грн. 41 коп. Вважає, що сума погашеної заборгованості в 14 раз перевищує тіло поточного кредиту. Звертає увагу, що при розрахунку заборгованості позивачем застосовувались Умови та Правила, що почали діяти з 01.03.2019 року, які він не підписував, а з наданого розрахунку заборгованості неможливо встановити яка сума коштів ним отримана, яким чином проводився розрахунок заборгованості і в якому розмірі сплачені ним кошти зараховувались на погашення заборгованості. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив та заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якому посилається на виписку по картрахунку, яка підтверджує, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та прослідковується, що відповідач користувався грошима, частково сплачував заборгованість за договором. Вказує, що відповідачем не надано належних доказів погашення кредитної заборгованості.

Представник відповідача Ліщук О.І. подала заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що 28.09.2021 року відповідач частково сплатив заборгованість і станом на 29.09.2021 року заборгованість за кредитним договором становить 37151 грн., що підтверджується випискою по картці. Зазначила, що відповіді на відзив та до заяви про зменшення позовних вимог позивач не надав розрахунку заборгованості, з якого можливо встановити, яка сума коштів отримана відповідачем, яким чином проводився розрахунок заборгованості і в якому розмірі сплачені ним кошти зараховувались на погашення заборгованості. Просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 квітня 2017 року між ПАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становлять укладений між ним та Банком договір про надання банківських послуг (т. 1, а.с. 11).

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт в розмірі 2300 грн., який 29.01.2019 року було збільшено до 31500 грн., та видано кредитну картку з терміном дії до червня 2022 року, що підтверджується довідками про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та видачу кредитної картки (т. 1, а.с. 9-10).

Відповідач користувався виданою йому кредитною карткою та частково вносив кошти на погашення заборгованості, що підтверджується виписками по рахунку відповідача (т. 1 а.с. 75-81, 156-162, 168 а-174, 206 зворот - 213, т. 2 а.с. 10 зворот - 17).

Згідно наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 06.04.2017 року, станом на 09.01.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 33235 грн. 33 коп., яка складається з простроченого тіла кредиту (т. 1 а.с. 234-236).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ (далі - Закон № 2664-ІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач обґрунтував свій позов тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого в подальшому збільшився до 31500 грн. А в подальшому відповідач не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

В підписаній відповідачем 06.04.2017 року анкеті - заяві адресованій Банку, не міститься жодних умов щодо порядку (строків) виконання зобов`язань, відсоткової ставки, неустойки, яка може бути застосована банком в разі порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, а надані позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можна вважати частиною укладеного між сторонами кредитного договору за недоведеністю цієї обставини.

Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку з Тарифами, що розміщені на сайті https://privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, а також інші умови.

Названі документи не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Паспорт споживчого кредиту теж не вважається належним доказом щодо погодженої між сторонами процентної ставки, оскільки інформація наведена в цьому Паспорті споживчого кредиту може відрізнятися від умов договору про споживчий кредит, інформація зазначена в Паспорті споживчого кредиту зберігає чинність та є актуальною до 03.11.2018 року.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, а саме встановлення у договорі розміру та порядку одержання процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором, то суд прийшов до висновку, що АТ КБ «Приватбанк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові.

Позивач просить стягнути з відповідача прострочене тіло кредиту, яке станом на 09.01.2022 становить 33235 грн. 33 коп. (т. 1 а.с. 233-236).

З наявних у справі розрахунків заборгованості станом на 12.05.2021 року та 09.01.2022 (т. 1 а.с. 6-8, 234-236) вбачається, що відповідач витратив кредитні кошти Банку на загальну суму 357149 грн. 73 коп. Дана інформація відображена у стовпчику № 3.

Також судом встановлено, що сума внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості за тілом кредиту становить 362929 грн. 09 грн. (із врахуванням 3500 грн., які були зараховані відповідачем за період з 01.01.2022 року по 02.03.2022 року). Вказане підтверджується розрахунком заборгованості станом на 09.01.2022 року, копіями виписок з особистого кабінету ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 року по 01.02.2022 року та з 01.02.2022 року по 02.03.2022 року (т. 1 а.с. 234-236, т. 2 а.с. 23-25).

Отже, судом встановлено, що відповідач повернув Банку більшу суму (362929 грн. 09 грн.) ніж витратив кредитних коштів (357149 грн. 73 коп.) і виконав свої кредитні зобов`язання.

Враховуючи викладене, дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з підстав недоведеності позивачем наявності боргу відповідача по кредитному договору.

Керуючись ст.ст. 12, 49, 89, 141, 223, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін: позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ; відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення складено 16 березня 2022 року.

Суддя: