Справа № 758/2605/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 лютого 2022 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Першої Київської державної нотаріальної контори, третя особа Міністерство юстиції України, про зняття арешту з майна, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Першої Київської державної нотаріальної контори, третя особа Міністерство юстиції України, про зняття арешту з майна.

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї документами, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги щодо форми та змісту та форми позовної заяви визначені статтею 175 ЦПК України.

Зокрема, згідно з п.5, п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

У відповідності до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Однак вищевказані вимоги позивачем при зверненні до суду не виконані.

Так, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 стверджує, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , успадкованої нею після смерті її рідного брата ОСОБА_2 , проте позбавлена можливості у повній мірі реалізувати свої права як власника, оскільки при намірі позивача подарувати вказану квартиру своїй дочці нотаріусом їй було повідомлено про те, що таке майно знаходиться під арештом.

Як було з`ясовано позивачем, арешт на квартиру було накладено ухвалою Шевченківського народного суду м. Києва від 11.02.2000, про що Першою Київською державною нотаріальною конторою було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 03.22.2004 за номером 1434276.

З метою скасування накладеного арешту на майно представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва для отримання копії ухвали від 11.02.2000 та рішення суду за результатами розгляду відповідної цивільної справи, в межах якої було накладено арешт, однак судом йому було повідомлено, що згідно журналів реєстрації цивільних справ за 1999-2000 роки відсутня реєстрація будь-якої справи відносно відповідача ОСОБА_1 , а також в суді відсутня інформація щодо накладення арешту на майно ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, позивач вказує на неможливість в позасудовому порядку скасувати арешт на квартиру, що належить їй на праві власності, а також на те, що оскільки квартира АДРЕСА_1 знаходиться Подільському районі м. Києва, наявні підстави для зняття арешту з такого майна саме Подільським районним судом м. Києва.

Разом із цим, ознайомившись із доданими до позовної заяви документами, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження усіх вказаних обставин, а також не додано достатніх доказів, які б вказували на факт порушення, невизнання чи оспорювання саме прав позивача.

Так, відповідно до наявних матеріалів, попереднім власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, враховуючи те, що арешт на вказану квартиру було накладено судом 11.02.2000, імовірним учасником справи, в рамках якої було накладено на неї арешт, як захід забезпечення позову, міг бути саме ОСОБА_2 .

Крім того, не виключено, що у квартирі за вказаною адресою на момент накладення арешту могли бути зареєстровані й інші особи, які були користувачами майна та, відповідно, могли також бути учасниками цивільної справи, в рамках якої накладався арешт на квартиру.

Водночас, як вбачається із доданих до позовної заяви документів, представником позивача було зроблено запит до суду лише щодо позивача ОСОБА_1 .

Відомостей щодо відсутності в суді відповідної інформації по власнику квартири АДРЕСА_1 , яким станом на момент накладення арешту міг бути ОСОБА_2 , а також щодо всіх інших осіб, які могли на той час мати право власності чи користування вказаною квартирою, позивачем до позовної заяви не додано.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними в пункті 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», при проведенні попереднього судового засідання, а якщо воно не проводиться, то при підготовці справи до судового розгляду, суд має визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясувати, які докази подані чи подаються кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень, а також з яких правовідносин виник спір, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зокрема, у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

Крім того, окремо суд звертає увагу на те, що нотаріус не може бути відповідачем за даним позовом.

У відповідності до роз`яснень, наведених у пункті 2 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №299/2931/17 (провадження № 61-35013св18).

Висновок щодо предметної підсудності розгляду справ про зняття арешту з майна міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 340/25/19.

Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що позовна заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог статей 175 та 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, -

постановив:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Першої Київської державної нотаріальної контори, третя особа Міністерство юстиції України, про зняття арешту з майна.

Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяО. О. Ковбасюк