___________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2-з/947/456/22
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

05.04.2022 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у одноособовому складі:

суддя Літвінова І.А. головуючий,

секретар судового засідання Якубовська О.В.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1 адвоката Богомазова П.С. (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі заяву про забезпечення позову, подану адвокатом Богомазовим П.С. від імені ОСОБА_1 - позивача за зустрічним позовом у цивільній справі № 520/13663/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування; служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком і стягнення аліментів на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Печерської районної державної адміністрації в м. Києві, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Заява про забезпечення позову адвоката Богомазова П.С., який діє від імені ОСОБА_1 - позивача за зустрічним позовом у цивільній справі № 520/13963/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування; служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком і стягнення аліментів на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Печерської районної державної адміністрації в м. Києві, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на дитину, сформована в системі «Електронний суд» 16.02.2022 року та передана судді 21.02.2022 року.

22.02.2022 року до Київського районного суду м. Одеси надійшов письмовий примірник вищевказаної заяви (вхідний реєстраційний номер № 10688). Заяву передано судді 23.02.2022 року.

При автоматизованому розподілі провадженню за заявою присвоєно номер 2-з/947/456/22.

Ухвалою судді від 23.02.2022 року заяву про забезпечення позову прийнято та призначено до розгляду без повідомлення учасників справи у відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Проаналізувавши обґрунтування заяви та зміст заходів, про вжиття яких просить заявник, суд встановив необхідність відібрати пояснення від особи, яка подала заяву.

За приписами ч. 3 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року продовжено процесуальний строк й постановлено розгляд заяви адвоката Богомазова П.С., який діє від імені ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 520/13963/17 провести з відібранням пояснень від особи, яка подала заяву (вхід. № 9572/22 від 17.02.2022 (система «Електронний суд») та вхід. № 10688 від 22.02.2022 (письмовий примірник; провадження № 2-з/947/456/22). Особу, яка подала заяву про забезпечення позову викликати до суду.

Адвокат Богомазов П.С. приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Повідомив про відсутність додаткових доказів та надав суду пояснення, яких для розгляду заяви виявилося недостатньо, у зв`язку із чим суд на підставі ч. 4 ст. 153 ЦПК України призначив розгляд заяви провести з викликом сторони позивача ОСОБА_2 , про що 23.03.2022 року постановив протокольну ухвалу.

В судовому засіданні 29.03.2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Боярський В.С. просив зупинити провадження по розгляду заяви про забезпечення позову до завершення воєнного стану, повідомивши про втрату зв`язку з ОСОБА_2 , що обмежує його, як представника на одержання необхідних відомостей. Згодом клопотав про відкладення розгляду заяви для спроби зв`язатися з довірителем.

Дата наступного судового засідання на 05.04.2022 року була узгоджена як з адвокатом Богомазовим П.С. так і з адвокатом Боярським В.С., проте в судове засідання 05.04.2022 року як ОСОБА_2 так і його представник не з`явилися без пояснення причин неявки.

Суд перейшов до розгляду заяви про забезпечення позову за наявними у справі матеріалами з урахуванням наданих учасниками розгляду пояснень.

В ході розгляду заяви суд встановив наступне.

Провадження у цивільній справі № 520/13963/17 відкрито ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М. від 15.11.2017 року за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

До цього, 06.11.2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Васильків ОВ. було відкрито провадження у цивільній справі № 520/13416/17 про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини.

12.12.2017 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року у цивільній справі № 520/13963/17 вказану цивільну справу об`єднано в одне провадження з цивільною справою № 520/13416/17 з присвоєнням об`єднаній справі № 520/13963/17. Провадження у справі № 520/13963/17 продовжено під головуванням судді Куриленко О.М. (самовідвід від 26.02.2018), ОСОБА_6 - з 02.03.2018.

Ухвалою суду від 06.06.2018 року цивільну справу № 520/13963/17 об`єднано в одне провадження з цивільною справою № 757/68575/17 за позовною заявою ОСОБА_4 про стягнення аліментів, визначення місця проживання малолітньої дитини, відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання. Об`єднаній справі присвоєно номер 520/13963/17.

Як встановлено позовна заява ОСОБА_4 була подана до суду 15.11.2017.

Інтереси відповідача ОСОБА_7 (післяшлюбне з 18.04.2015 ОСОБА_8 в суді представляли ОСОБА_9 (за довіреністю), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , (а.с. 75 том І); адвокат Доманський А.О. за договором відповідача з адвокатським бюро «Доманського Андрія» (а.с. 99, а.с. 146 том І; а.с. 84-90 том ІІ), адвокат Канікаєв Ю.О. (а.с. 85 том ІІІ), представник ОСОБА_12 (а.с. 194 том ІІІ) та адвокат Сироватко С.С. (а.с. 196 том ІІІ), адвокат Дорошенко О.М. (а.с. 111-112 том ІІІ), адвокат Богомазов П.С. Це підтверджує вчинення ОСОБА_4 дій, спрямованих на одержання кваліфікованої правової допомоги на всіх етапах розгляду справи.

Заява про забезпечення позову ОСОБА_4 шляхом встановлення порядку зустрічей та способу спілкування подана до суду 17.02.2022 року адвокатом Богомазовим П.С.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У заяві адвокат Богомазов П.С., з метою забезпечення позову ОСОБА_1 , просить суд зобов`язати ОСОБА_2 забезпечувати побачення та спілкування (контакт) ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи з 14:00 до 18:00 год. у парках, скверах, розважальних закладах, спортивних майданчиках та інших об`єктах дитячої інфраструктури м. Одеса; зобов`язати ОСОБА_2 забезпечувати щодня у будні дні з 19:00 год. мінімум 30 хв контакт ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програми « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 ».

Як встановлено, з листопада 2017 року, тобто часу пред`явлення позову ОСОБА_4 , як вона так і її представники з подібною заявою про забезпечення позову до суду не зверталися, хоча справа № 520/13963/17 вже проходила стадії розгляду по суті з ухваленням рішення суду від 13.07.2018 (головуючий Салтан Л.В.), апеляційний та касаційний перегляд, повернення справи до суду першої інстанції після скасування первісного рішення й продовження провадження у суді першої інстанції з 22.06.2019 року під головуванням судді Літвінової І.А., судді Луняченка В.О. (самовідвід), судді Куриленко О.М. (самовідвід), судді Літвінової І.А. (а.с. 4, 12, 53, 108-113, 145-155 том ІV).

Представник ОСОБА_4 адвокат Богомазов П.С. в судовому засіданні повідомив, що батько дитини ОСОБА_2 після свавільного відібрання малолітньої у матері відразу почав перешкоджати їх зустрічам та спілкуванню, що і стало приводом звернення до суду у 2017 році. Мати не бачила та не спілкувалася з дочкою декілька років і на цей час взагалі не відомо чи усвідомлює дитина, що ОСОБА_4 є її матір`ю. Також представник відповідача підтвердив, що їх сторона не зверталася до органу опіки та піклування з метою встановлення способу участі матері у вихованні дитини на час розгляду справи у суді. Крім того, представник відповідача зазначив, що не звернення до органу опіки та піклування та подача заяви про забезпечення позову у визначений спосіб саме на цій стадії судового процесу є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд враховує, що є велика ймовірність, що внаслідок тривалої перерви у спілкуванні між матір`ю та дитиною може виникнути необхідність участі фахівця у сфері сімейної психології при встановленні контакту, з метою уникнення вади поведінки та відпрацювання правильного підходу з боку матері та правильного сприйняття ситуації дитиною.

Конфлікт між батьками дитини є тривалим. На протязі розгляду справи ні одна із сторін не зверталася до суду з метою вирішити спірні питання мирним шляхом з врахуванням найкращих інтересів дитини.

Суд не зміг відібрати від ОСОБА_2 пояснення та дізнатися про зручний графік для зустрічей, з урахуванням режиму дитини та її особистих уподобань.

При цьому суд зауважує, що в разі наявності спору щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, такі вимоги повинні бути окремим предметом розгляду та розглядатися, як позовні, з урахуванням висновків компетентних органів та спеціалістів. Відповідних висновків суду не надано, й відповідних позовних вимог з 2017 року ОСОБА_4 не заявляла, що підтвердив її представник в судовому засіданні.

Так, статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати i батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання взаємовідносин між батьками та дитиною також регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема статтями 151, 153, 157-159, якими передбачено, що мати та батько мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Щодо порядку вирішення спору між батьками про участь у виховані дитини того з батьків, хто проживає окремо слід зазначити наступне: відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України зазначена категорія спорів може розглядатись органом опіки та піклування, ст. 159 судом. Вибір порядку розгляду існуючого спору, органом опіки та піклування або судом, є прерогативою сторін. Але у даному випадку слід пам`ятати, що відповідно до ч. 3 ст. 19 Сімейного кодексу України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

В даному випадку простежується доцільність вирішення питання щодо встановлення способів участі ОСОБА_4 у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не зважаючи на розгляд судом вимог про визначення місця проживання дитини.

Практика розгляду справ такої категорії свідчить про істотну тривалість строків розгляду. У більшості випадків на рішення суду першої інстанції подаються апеляційні скарги, які в свою чергу оскаржуються в касаційному порядку. Тривалість розгляду таких справ може досягати трьох і більше років. Тому забезпечення можливості підтримувати контакт з дитиною тим з батьків, з ким дитина на час розгляду справи не проживає має вагоме значення для запобігання втрати в першу чергу емоційного контакту, а також для запобігання повільного формування другим з батьків негативного відношення до окремо проживаючого батька (в тому числі і шляхом доведення недостовірної інформації). Слід розуміти що дитина знаходиться під впливом однієї з конфліктуючих сторін, і цей вплив майже неможливо проконтролювати, оскільки він може носити завуальований характер. В свою чергу вплив на психічний стан, почуття, думки і вчинки дитини може відбуватися за допомогою різних психологічних засобів: вербальних, паралінгвістичних, невербальних. Взагалі сімейні конфлікти сприяють формуванню негативної самооцінки у дитини. Слід розуміти, що у дитини може виникнути образа та негативне ставлення до того з батьків, з яким вона не спілкується, оскільки дитина може дійти висновку, що вона стала непотрібною і про неї не пам`ятають. Тому на час розгляду справ такої категорії слід забезпечувати можливість дитини спілкуватися з обома батьками, якщо таке спілкування не несе загрози для дитини. Але, як зазначено вище, такі питання належить вирішувати у встановленому законом порядку. Такі питання не можуть вирішуватися в порядку розгляду заяв про забезпечення позову за процедурою, яка передбачає швидкість (за загальним правилами протягом двох днів) та спрощеність (в порядку письмового провадження) і не може замінити загальне провадження у справі та забезпечити встановлення всіх необхідних обставин.

З вищенаведених підстав суд відмовляє у забезпечені позову ОСОБА_4 шляхом покладення на ОСОБА_2 зобов`язання забезпечувати побачення та спілкування (контакт) ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи з 14:00 до 18:00 год. у парках, скверах, розважальних закладах, спортивних майданчиках та інших об`єктах дитячої інфраструктури м. Одеса.

Крім того, суду на надані докази, що ОСОБА_16 , 2015 р.н. перебуває в місті Одесі і не була тимчасово переселена у більш безпечне місце на території України чи поза її межами після введення воєнного стану, особливий правовий режим якого передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого сомоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина із зазначенням строку цих обмежень (запроваджений з 24 лютого 2022 року, в тому числі на території Одеської області, Указом Президента України Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з наступним продовженням).

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_4 в частині покладення на ОСОБА_2 зобов`язань забезпечувати щодня у будні дні з 19:00 год. мінімум 30 хв контакт ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних за стосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програми « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 ».

Суд враховує, що ОСОБА_2 є особою призовного віку і міг бути мобілізованим. Крім того з ним втрачено зв`язок його представником, що підтвердив суду в засіданні адвокат Боярський В.С.

Також суд звертає увагу на те, що в письмових «Додаткових пояснення у справі» від 24.03.2022 року, наданих адвокатом Богомазовим П.С. містяться посилки на постанову Київського апеляційного суду від 07.12.2021 р. у справі № 361/8355/21, як судову практику спілкування з дитиною шляхом відеозв`язку.

До письмових пояснень копія цієї постанови не додана. Скористатися ЄДРСР для ознайомлення з постановою суд не змозі у зв`язку із обмеженням доступу після введення воєнного стану.

Між тим, слід зазначити, що у цивільній справі № 520/4284/19 під головуванням судді Літвінової І.А. також була частково задоволена заява сторони про забезпечення позову шляхом заборони матері чинити дії щодо перешкоджання батьку у спілкуванні з його малолітньою дитиною шляхом телефонних розмов чи за допомогою інших сучасних засобів зв`язку (Skype, Viber, Telegram тощо). Роз`яснено матері, що в порядку виконання рішення суду вона зобов`язана протягом десяти днів з дня одержання копії цієї ухвали повідомити батьку (письмово чи за тел.: 098ХХХХХХХ або через представника за тел.: 097ХХХХХХХ) номер телефону, за яким батько може зв`язуватися для спілкування зі своєю дочкою, а підтвердження такого повідомлення надати суду.

Проте обставини у справі № 520/4284/19 та № 520/13963/17 відрізняються.

Так, у справі № 520/4284/19 період переривання спілкування батька з дитиною був не тривалим, суд був впевненим, що дитина та батько не потребували попередньої підготовки до спілкування за допомогою психолога, і стороною заявника пропонувався чіткий порядок виконання судового рішення із попереднім наданням пристрою для зв`язку і підтвердженням абонентської плати.

Суд застосовував таке забезпечення саме для того, щоб уникнути тривале обмеження дитини у спілкуванні з батьком.

У справі ж що розглядається (№ 520/13963/17), майже з жовтня 2017 року (а.с. 8 том ІІ) нормальне спілкування матері з дитиною було припинено, як вона підтверджує - поза її волею. І поновлення контакту вимагає від всіх учасників справи та процесу максимально виважених дій з урахуванням психічного розвитку дитини та всіх на цей час наявних обставин.

Згідно з частиною першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як встановлено у статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено як забороною вчиняти певні дії так і встановленням обов`язку вчинити певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК).

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (Заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (№ 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansenv. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Керуючись ст.ст. 2, 11, 150-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову, подану адвокатом Богомазовим П.С. від імені ОСОБА_1 - позивача за зустрічним позовом у цивільній справі № 520/13663/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування; служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком і стягнення аліментів на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Печерської районної державної адміністрації в м. Києві, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на дитину відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання повної ухвали.

Днем складення повної ухвали є 15 квітня 2022 року.

Суддя Літвінова І. А.