З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
18 квітня 2022 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Смоляра О.А.
при секретарі Зарубі Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області про встановлення факту проживання однією сім`ю, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказав, що 02.10.1996 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 , в якої від попереднього шлюбу було два сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З початку їх відносин вони почали проживати разом однією сім`єю у будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Від самого початку знайомства з ОСОБА_2 , у 1980-х роках, та початку спільного проживання, її дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позивач сприймав як рідних їх виховував, забезпечував усім необхідним, проводив з ними багато вільного часу вони разом відпочивали, працювали по господарству, доглядали за будинком в якому проживали, проводили його поточні ремонти та інше, тобто жили повноцінною сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла. Після її смерті позивач з синами дружини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжили проживати у його власному будинку в ході подальшого спільного проживання їхні сімейні відносини продовжувались, їхнє місце проживання було зареєстроване за однією адресою з позивачем, вони мали спільний сімейний бюджет разом доглядали за помешканням, проводили поточні ремонти будинку, сплачували комунальні послуги, разом працювали, відпочивали, готували їжу та інше. В силу вказаних обставин, вони проживали повноцінною сім`єю, адже поєднані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки притаманні сім`ї. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 . Так, як позивач являвся єдиним спадкоємцем після його дружини, він звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори задля реєстрації своїх прав на спадкове майно. В ході усних консультацій, спеціалістами Черкаської районної державної нотаріальної контори його було повідомлено про те, що він не має жодних прав на спадок своєї дружини, адже за життя власне майно вона заповідала своїм синам стосовно чого існує заповіт. Зважаючи на те, що на час смерті ОСОБА_8 , її сини з нею проживали спільно та фактично прийняли спадщину після померлої матері, однак не зареєстрували власні спадкові права. У власності ОСОБА_8 залишилося дві земельні ділянки та на даний час позивач позбавлений будь-яких можливостей реалізувати власні спадкові права після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , та тому був вимушений звернутися до суду та просив суд встановити факт їхнього з ними спільного проживання однією сім`єю та визнати за ним право власності на спадкове майно.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі та участі позивача.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце його проведення був повідомлений в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі.
Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1 , 02 жовтня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено шлюб.
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 68 років, актовий запис № 54.
Згідно свідоцтва про право власності ОСОБА_1 належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .
З часу одруження ОСОБА_1 з ОСОБА_9 та її синами почали проживати спільно у будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується поясненнями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та актом обстеження факту проживання.
Відповідно до актового запису про смерть № 47 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 від жирового гепатозу, у віці 53 років.
Відповідно до актового запису про смерть № 107 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 від некрозу підшлункової залози, у віці 44 років.
Відповідно до статті 315 ЦПК України тап. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку позовного провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Враховуючи, що встановлення факту проживання позивача однією сім`єю стосується вирішення спору щодо подальшого визнання права власності, то встановлення даного факту підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Часом відкриття спадщини відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд може встановити такий факт за відсутності спору про право.
Згідно ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів
Метою встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті є оформлення заявником своїх спадкових прав.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, та враховуючи те що від відповідача заперечень проти визнання за позивачем права власності на земельні ділянки не надійшло, позивач є спадкоємцем першої черги, тому має право на спадкування, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 263-268, 293, 315-318 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_11 з дати укладення шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , а саме з ІНФОРМАЦІЯ_12 по день смерті ОСОБА_3 , а саме по ІНФОРМАЦІЯ_7 та по день смерті ОСОБА_4 , а саме по ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, заява має бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О. А. Смоляр