Справа № 130/3539/21
Провадження № 22-ц/801/676/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 рокуСправа № 130/3539/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 січня 2022 року, ухвалене суддею Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Порощук П.П.,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Енера Вінниця» про стягнення шкоди з відповідача та порушення Закону України «Про захист прав споживачів».

Позовна заява мотивована тим, що 01.01.2019 між сторонами укладений договір про постачання електроенергії. Згідно п.7.11 Правил роздрібного ринка електроенергії, затверджених постановою НКРЕКП№312 від 14.03.2018 - припинення постачання на період спірних питань не здійснюється, відкриття провадження після відключення є підставою для відновлення електропостачання.

Позивач вказує, що 20.09.2021 він попередив відповідача, що судом відкрито провадження у цивільній справі по спору між сторонами щодо порушення умов договору. У відзиві від 05.10.2021 відповідач повідомляв суд, що ухвалу від 06.09.2021 про відкриття провадження він отримав 14.09.2021. Незважаючи на це 22.09.2021 позивач був відключений від постачання електроенергії.

В зв`язку з цим позивач просив стягнути на свою користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн . обґрунтовуючи її розмір похилим віком.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 просив визнати порушення відповідачем вимог п.7.11 ПРРЕЕ, зобов`язати відповідача підключити йому електропостачання згідно умов договору від 20.03.2001 та стягнути з відповідача 50000 грн. шкоди на його користь.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даними позовом.

В свою чергу відповідач на позовну заяву подав відзив, в якому вказує, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у позові в повному обсязі.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 січня 2022 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В якості основних доводів послався на те, що суд першої інстанції прийшов неправильного висновку, що позивач , звертаючись із позовом, фактично просив надати переоцінку доказам, які були предметом розгляду цивільної справи №130/2481/21. Також, судом невірно зроблений висновок про доведеність наявності у позивача заборгованості за спожиту електричну енергію, що потягло припинення постачання електроенергії. Такі висновки суду, на думку позивача, спростовуються вимогами п.7.11. ПРРЕЕ, які регламентують, що на час спору в суді відключення споживача від електропостачання заборонено.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.01.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Енера Вінниця» укладено договір про постачання електричної енергії споживачу.

З копії заявки №4486 від 20.09.2021 слідує, що споживача ОСОБА_1 відключено від мережі постачання електроенергії (а.с.2).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 вересня 2021 року відкрито провадження у справі №130/2481/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Енера Вінниця» про порушення прав споживача (а. с. 4). Згідно даних з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року, яка залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 16.02.2022, закрито провадження у дані справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що в порушення умов п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 відповідач незаконно відключив його від електропостачання, знаючи, що правилами заборонено відключення від електропостачання за умови відкриття провадження за позовом за фактом порушення прав споживача та цих правил, в зв`язку з цим просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50000, 00 грн.

Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» та Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.4 ст.46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Ч.2, 3 ст.58 цього Закону передбачено, що побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону. Споживач з-поміж іншого зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.

Відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України "Про захист прав споживачів", "Про захист економічної конкуренції", іншими нормативно-правовими актами.

22 вересня 2021 року споживача ОСОБА_1 відключено від мережі постачання електроенергії, що підтверджується заявкою № 4486 від 20 вересня 2021 року (а. с. 2 зв.бік).

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 08.12.2020 в справі №130/893/20, яке залишене без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2021 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Вінниця» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 29648, 64 грн.

Вказаним рішенням встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 , як споживача електричної енергії, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за об`єктом споживача. Фактичне споживання ОСОБА_1 відповідних обсягів електричної енергії та наявність відкритого на його ім`я особового рахунку свідчить про його приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії, а також наявність у споживача ОСОБА_1 заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, в зв`язку з чим йому було припинено постачання електроенергії, що не оспорюється сторонами.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач до суду надав копію заявки №4486 від 20.09.2021 про відключення від мережі божника ОСОБА_1 (а.с.2), копію заяви на ім`я головного адміністратора (а.с.3), копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі 130/2481/21 (а.с.4) та копію відзиву у справі 130/2481/21 (а.с.5-6).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги ту обствину, що надані позивачем докази були досліджені у цивільній справі №130/2481/21, які ОСОБА_1 фактично просить переглянути та надати переоцінку дослідженим судом доказам.

Відповідно до положення частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вінницький апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки є рішення суду у цивільних справах, які набрали законної сили, обставини встановлені цим рішенням не доказуються при розгляді цієї справи, у якій бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини, а тому прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи. Згідно з абзацом 4 п. 7.11. цих Правил, на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

З урахування наведеного та встановлених у справі обставин, зокрема наявності у споживача ОСОБА_1 заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, визначену судовим рішенням, яке набрало законної сили, відсутності доказів здійснення погашення вказаної заборгованості, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог у зв`язку з відсутністю в діях відповідача порушення п. 7.11. ПРРЕЕ, оскільки на час відключення позивача від електроживлення, спору щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів не було.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, в частині моральної шкоди, позивач, окрім положень Закону України «Про захист прав споживачів», також посилається та обґрунтовує свої вимоги загальними положеннями про відшкодування шкоди, визначеними Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неналежною якістю продукції та обслуговування, внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) тощо, відповідно до закону.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази заподіяння йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Крім цього позивач повинен мотивувати розмір морального відшкодування, заявлений ним до стягнення.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України та ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 в супереч ч.1 ст.81 ЦПК України не надано належних доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні його позову, про що правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не впливають на суть ухваленого рішення та не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги.

Доводи апеляційної скарги зводяться не до аналізу рішення суду на предмет його незаконності та необґрунтованості (п. 5 ч. 2 ст. 356 ЦПК України), а до суб`єктивної критики цього рішення без зазначення в апеляційній скарзі обставин, що підлягають встановленню, доказів, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Дана справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, ч.1 ст. 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2022 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало