РІШЕННЯ

іменем України

22 квітня 2022 рокуСправа №451/332/22
Провадження № 2-о/451/16/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Радехові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Радехівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2022 року ОСОБА_2 , в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою, відповідно до вимог якої, просить встановити факт смерті ОСОБА_3 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селищі Одрадне, Великоновосілківського району, Донецької області) та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Комар, Волноваський район, Донецької області. Звернути судове рішення до виконання.

В обґрунтування заяви вказує, що згідно довідки про причину смерті № 118 від 9 березня 2022 року, виданої для поховання до форми №106/о, вбачається, що ОСОБА_3 , 1993 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно відомостей та статей, які були опубліковані у соціальних мережах та засобах масової інформації, вбачається, що син заявника - ОСОБА_3 , 1993 року народження працював монтером колії на Донецькій залізниці. 7 березня 2022 року ОСОБА_4 виконував свої службові обов`язки та перевіряв справність колій біля станції Покровськ (Донецька область). Під час обстеження залізничного полотна він наступив на вибуховий пристрій (бойовий елемент ракети Торнадо-С), який був прикритий шаром снігу. У результаті вибуху ОСОБА_3 отримав поранення, від яких помер у лікарні, на момент смерті йому було 28 років.

ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник - ОСОБА_1 - зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Вищезазначені населені пункти Покровськ, Волноваха, Комар та Пушкіне Донецької області, перебувають у зоні активних бойових дій, де територія часто буває окупованою та непідконтрольною Україні (органам державної влади). З даних населених пунктів відбувається евакуація місцевого населення на Центральну та Західну територію України.

Заявник - ОСОБА_1 , для поховання сина - ОСОБА_3 , отримала Довідку про причину смерті № 118 від 9 березня 2022 року, видану Покровським відділенням судово-медичної експертизи. Після поховання сина ОСОБА_3 , заявник не змогла отримати Лікарське свідоцтво про смерть за формою 106/о (Затверджене Наказом МОЗ України №545 від 08.08.2006 року), що видається для реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану, через суттєве «загострення» та початок активних бойових дій, що в подальшому перешкодило заявнику отримати Свідоцтво про смерть свого сина. Після поховання сина ОСОБА_3 заявник та її сім`я терміново евакуювалися з Донецької області на територію Західної України. На даний момент заявник - ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

12 квітня 2022 року заявник - ОСОБА_1 звернулася до Радехівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з метою отримання Свідоцтва про смерть сина - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, вищезазначеним органом було відмовлено заявникові у видачі Свідоцтва про смерть сина, оскільки у неї відсутнє Лікарське свідоцтво про смерть за формою 106/о, що видається для реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан».

Смерть ОСОБА_3 відбулася на території України де ведуться активні бойові дїї, територія часто буває окупованою та непідконтрольною Україні та органам державної влади. На даний час на вищезазначеній території перебувати та проживати небезпечно, а також складно отримати вказаний медичний документ. На момент звернення заявника до Радехівського відділу органів РАЦС у неї була в наявності лише Довідка про причину смерті №118 від 09.03.2022 року. Внаслідок вищезазначених обставин заявник не може отримати Свідоцтва про смерть сина в органах РАЦС Міністерства юстиції України, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті сина заявника, що в подальшому дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть сина, видане органами РАЦС Міністерства юстиції України (а.с.1-5).

Заявник та представник заявника у судове засідання не з`явилися, однак представник подав до суду заяву та карту ведення воєнних дій, в заяві заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив ухвалити рішення про задоволення заяви та розгляд справи здійснювати без їх участі (а.с.28).

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.27).

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст.317-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Суд встановив, що згідно копії довідки про причину смерті (до форми №106/о) №118, виданої 9 березня 2022 року лікарем Покровського відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , 1993 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причиною смерті стала вибухова травма передньої та задньої великогомілкової артерії ліворуч (а.с.11).

Згідно роздруківок публікацій у соціальних мережах та повідомлень засобів масової інформації, видно, що Дмитро Роздорський, працював монтером колії на Донецькій залізниці. 07 березня 2022 року ОСОБА_4 виконував свої службові обов`язки та перевіряв справність колій біля станції Покровськ (Донецька область). Під час обстеження залізничного полотна він наступив на вибуховий пристрій (бойовий елемент ракети Торнадо-С), який був прикритий шаром снігу. У результаті вибуху ОСОБА_3 отримав поранення, від яких помер у лікарні, на момент смерті йому було 28 років (а.с.12-14).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №6 від 19 квітня 2022 року, виданого Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , в Україні, Донецька область, Великоновосілківський район, селище Одрадне, про що виконавчим комітетом Роздольненської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області було складено актовий запис №11 від 05.06.1993 року. Батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_1 (а.с.10-10 зворот).

Згідно вищевказаного витягу ОСОБА_3 за національністю українець.

Відповідно до витягу, виданого Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 22 квітня 2022 року, ОСОБА_3 громадянин України (а.с.33-33 зворот).

З копії паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 , констатовано, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у селищі Одрадне Великоновосілківського району Донецької області, та зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.6-7).

Разом з тим, з довідки від 08 квітня 2022 року № 1322- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Радехівською міською радою Львівської області 08 квітня 2022 року, видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована у АДРЕСА_2 , фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.9).

Відповідно до карти ведення бойових дій на території України, яку подано суду 22 квітня 2022 року встановлено, що на території Донецької області ведуться бойові дії (а.с.29-31).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

За правилами ч.ч.2-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За правилами ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Оцінюючи наданий заявником документ, виданий установою, що розташована на території України, де йдуть активні бойові дії, що унеможливлює діяльність органів державної влади України на цій території, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v.Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v.Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації прав заявника.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Узагальнюючи вищенаведене, виходячи із рекомендацій викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», враховуючи те, що встановлення факту смерті сина заявниці необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України, з метою захисту прав і свобод громадян України, якою є заявниця, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянами України свідоцтво про смерть, виданого державним органом України.

Керуючись ст.ст. 10,12,13,81,89,247,258-259,263-265,315,317,430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селищі Одрадне Великоновосілківського району Донецької області, та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Комар Волноваський район Донецької області.

Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення.

Роз`яснити заявнику, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст.317 ЦПК України оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Копію рішення суду невідкладно направити до Радехівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 22 квітня 2022 року.