Справа № 404/5430/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в Кіровський районний суд м. Кіровограда з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідачки на його користь борг за борговою розпискою від 01.11.2010 року в сумі 13 000, 00 доларів США та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 01.11.2010 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики - розписку, за яким відповідачка отримала від нього 13 000, 00 доларів США, які зобов`язалась повернути до 01.11.2018. На даний час вказана сума не повернута, а тому він вимушений звернутись в суд та посилаючись на вимоги діючого законодавства, просить задовольнити свої вимоги.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.08.2021 року матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.10.2021 року справу прийнято до провадження та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій вказано, що позивач підтримує позовні вимоги, та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату й час судового розгляду повідомлена через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України за останнім відомим місцем знаходження, причини неявки суду не сповістила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала, відзиву на позов не надала.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики - розписку, за яким відповідачка отримала від позивача 13 000, 00 доларів США і зобов`язалась їх повернути до 01.11.2018 року. Отримання зазначеної суми підтверджено розпискою від 01.11.2010 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи. Проте, у визначений строк борг повернуто не було.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з приписів ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк, та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів.

Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів.

Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини, в рахунок виконання боргових зобов`язань з АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти в сумі 13 000, 00 доларів США.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати, понесені нею та підтверджені наданою квитанцією в сумі 840,80 грн. (а.с.1).

На підставі викладеного іст. ст. 545, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за борговою розпискою в сумі 13 000, 00 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 3 537, 72 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко