Справа № 206/5618/21
Провадження № 2/206/270/22
УХВАЛА

27 квітня 2022 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Приступко С.Д.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Самарський відділ Державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2021 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 13 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

В судові засіданні призначені на 03 березня, 01 квітня, 27 квітня 2022 року ані позивач ОСОБА_1 ані її представник ОСОБА_3 не з`явились, при цьому були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або про поважність неявки суду не надсилали.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічне положення містить також ч. 5 ст. 223 ЦПК України якою передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник правами, передбаченими ЦПК України, не скористувались та заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити дійсні обставини відносин між сторонами та перешкоджає правильному вирішенню спору.

Такі висновки суду узгоджуються також і з правовими позиціями, що викладені у постанові Верховного Суду у справі № 310/12817/13 від 22 травня 2019 року.

Суд також враховує необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, що є однією з основних засад цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Звернення позивача до суду за захистом порушених прав в першу чергу передбачає передусім його зацікавленість у розгляді справи в найкоротший строк.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Зазначені вимоги здійснені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами (ст. 44 ЦПК України), так як це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства диспозитивністю (ст. 13 ЦПК України), відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Вказаний висновок суду також кореспондується із п. 41 рішення Європейського суду з прав людини (Справа "Пономарьов проти України"), в якому звертається увага на те, що сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява №8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, оскільки позивач та її представник тричі поспіль не з`явились в судове засідання та заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надавали.

З огляду на наведені вище норми права та керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Самарський відділ Державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про зміну способу стягнення аліментів залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення без розгляду позову не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: Р.О.Кушнірчук