Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" квітня 2022 р. Справа № 608/2833/21

Номер провадження2/608/101/2022

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

представника позивача Карапетяна Е. Т.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Сампари Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чортків в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «EASYCON» цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - державна установа «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі Фонд) звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач вказав, що в період з 27 квітня 2004 року по 28 березня 2006 року між ДУ «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та ОСОБА_1 було укладено сім кредитних угод, згідно яких йому було надано цільовий кредит на будівництво індивідуального житлового будинку в с. Улашківці Чортківського району Тернопільської області на загальну суму 61 000 гривень. Зобов`язання за кредитними договорами позивачем були виконані належним чином, проте з другої сторони, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої обов`язки по поверненню коштів, тому виникла заборгованість за період

з 09 грудня 2009 року по 03 червня 2013 року в сумі 18 883,21 гривень (інфляційні

втрати у розмірі 10793,81 гривень та 3% річних у розмірі 8089,40 гривень) та з 05

червня 2013 року по 06 грудня 2021 року в сумі 106 121,41 гривень (інфляційні

втрати у розмірі 92 886,45 гривень та 3% річних у розмірі 13 234,96 гривень. Загальна заборгованість складає 125 004,62 гривень. Просить стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, судовий збір у розмірі 2270 гривень та 4650 гривень витрат за вчинення нотаріальної дії, а саме: за вчинення нотаріальної дії - видачу свідоцтва про право власності на майно.

Відповідачем ОСОБА_1 було подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Частково він погасив борг на суму 11 943,06 гривень за рішенням Чортківського районного суду від 08.12.2009. Вважає, що сума боргу становить 37 113,88 гривень та має бути зменшена на розмір ринкової вартості будинку - 25 515 гривень, оскільки дане нерухоме майно перейшло у власність Фонду. Отже, до стягнення підлягає 11 598,88 гривень. Разом з тим просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки, про заборгованість позивач дізнався: щодо кредитної угоди від 27 квітня 2004 року № 299 - 27 квітня 2014 року; щодо кредитної угоди від 30 червня 2004 року № 362 - 30 червня 2014 року; щодо кредитної угоди від 14 вересня 2004 року № 407 - 14 вересня 2009 року; щодо кредитної угоди від 26 травня 2005 року № 511 - 26 травня 2015 року; щодо кредитної угоди від 29 вересня 2005 року № 614 - 29 вересня 2015 року; щодо кредитної угоди від 23 грудня 2005 року № 686 - 23 грудня 2013 року; щодо кредитної угоди від 28 березня 2006 року № 739 - 28 березня 2018 року. Таким чином, ДП «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» пропущено строк для звернення до суду, оскільки, трьох річний строк позовної давності обчислюється щодо кожної угоди окремо та з дня, що настає за днем коли закінчився строк кожної кредитної угоди окремо. Крім того, заперечує щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних, оскільки, їх нарахування проводиться лише на залишкову суму основного боргу на останній день місяця, наступного за місяцем, у якому мав би бути здійснений платіж, тобто, за його підрахунками на 11 598,88 гривень.

Представником позивача ОСОБА_2 було подано відповідь на відзив. Згідно вказаної відповіді зазначено, що ОСОБА_1 тривалий час умисно ухилявся від виконання судового рішення Чортківського районного суду від 08 грудня 2009 року по справі № 2-1008/2009, яке набрало законної сили, що є порушенням законних прав державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». З моменту набрання рішенням суду законної сили по справі № 2-1008/2009 і до моменту передачі ДВС в рахунок оплати боргу - будинку 04 червня 2013 року, ОСОБА_1 не здійснено жодного платежу, спрямованого на погашення заборгованості. Відповідно, і з моменту передачі будинку боржника на баланс Фонду в рахунок погашення боргу і до подання позовної заяви, ОСОБА_1 також не здійснено жодного платежу, спрямованого на погашення заборгованості. Твердження відповідача, що ринкова вартість будинку не віднята від загальної заборгованості, є не обґрунтованим. Ринкова вартість будинку (25 598,88 гривень) була включена в рахунок сплати заборгованості та інфляційні витрати, 3 % річних нараховувались вже на меншу суму, що підтверджується розрахунком Фонду. Стосовно застосування строків позовної давності представник позивача зазначив, що згідно положень статуту ДУ «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» є юридичною особою (п.1, II), неприбутковою організацією із спеціалізованою кредитно-фінансовою діяльністю (п.3, І), предметом діяльності Фонду є надання фінансових послуг без мети отримання прибутку: надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового пільгового довгострокового кредиту, індивідуальним забудовникам та іншим позичальникам відповідно до чинного законодавства України та затверджених цільових програм. Кошти Фонду формуються за рахунок Державного і місцевого бюджетів, виділених для надання пільгових довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам. А відповідно до ч. 1 ст. 50 Бюджетного кодексу України, у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. Тому, позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється.

Представник позивача ДУ «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі») Карапетян Е. Т. в судовому засіданні позов підтримує, просить задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , його представник адвокат Сампара Н. М. позов не визнають, просять відмовити у його задоволенні, в зв`язку з пропущенням позивачем строку позовної давності.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).

За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що 27 квітня 2004 року між Фондом та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду № 299, терміном на десять років, згідно якої ОСОБА_1 було надано кошти прямого, зворотного адресного кредиту на будівництво індивідуального житлового будинку в селі Улашківці Чортківського району Тернопільської області в сумі 10 000 гривень, що стверджується платіжним дорученням № 38 від 27 квітня 2004 року, зі сплатою 3% річних. Строк дії кредитної угоди - до 27 квітня 2014 року.

30 червня 2004 року між Фондом та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду № 362, терміном на десять років, згідно якої ОСОБА_1 було надано кошти прямого, зворотного адресного кредиту на будівництво індивідуального житлового будинку в селі Улашківці Чортківського району Тернопільської області в сумі 10 000 гривень, що стверджується платіжним дорученням № 97 від 30 червня 2004 року, зі сплатою 3% річних. Строк дії кредитної угоди - до 30 червня 2014 року.

14 вересня 2004 року між Фондом та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду № 407, терміном на п`ять років, згідно якої ОСОБА_1 було надано кошти прямого, зворотного адресного кредиту на будівництво індивідуального житлового будинку в селі Улашківці Чортківського району Тернопільської області в сумі 5 000 гривень, що стверджується платіжним дорученням № 177 від 14 вересня 2004 року, зі сплатою 3% річних. Строк дії кредитної угоди - до 14 вересня 2009 року.

26 травня 2005 року між Фондом та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду № 511, терміном на десять років, згідно якої ОСОБА_1 було надано кошти прямого, зворотного адресного кредиту на будівництво індивідуального житлового будинку в селі Улашківці Чортківського району Тернопільської області в сумі 10 000 гривень, що стверджується платіжним дорученням № 94 від 30 травня 2005 року, зі сплатою 3% річних. Строк дії кредитної угоди - до 26 травня 2015 року.

29 вересня 2005 року між Фондом та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду № 614, терміном на десять років, згідно якої ОСОБА_1 було надано кошти прямого, зворотного адресного кредиту на будівництво індивідуального житлового будинку в селі Улашківці Чортківського району Тернопільської області в сумі 10 000 гривень, що стверджується платіжним дорученням № 250 від 30 вересня 2005 року, зі сплатою 3% річних. Строк дії кредитної угоди - до 29 вересня 2015 року.

23 грудня 2005 року між Фондом та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду № 686, терміном на вісім років, згідно якої ОСОБА_1 було надано кошти прямого, зворотного адресного кредиту на будівництво індивідуального житлового будинку в селі Улашківці Чортківського району Тернопільської області в сумі 6 000 гривень, що стверджується платіжним дорученням №356 від 23грудня 2005 року, зі сплатою 3% річних. Строк дії кредитної угоди - до 23 грудня 2013 року.

28 березня 2006 року між Фондом та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду № 739, терміном на дванадцять років, згідно якої ОСОБА_1 було надано кошти прямого, зворотного адресного кредиту на будівництво індивідуального житлового будинку в селі Улашківці Чортківського району Тернопільської області в сумі 10 000 гривень, що стверджується платіжним дорученням № 69 від 29 березня 2006 року, зі сплатою 3% річних. Строк дії кредитної угоди - до 28 березня 2018 року.

Згідно заяви від 30 березня 2004 року, ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно сплачувати внески по кредиту та відсотки за користування кредитом.

Згідно п. 2.12 кредитних угод, ОСОБА_1 зобов`язався погашення кредиту в наступні роки проводити щорічно рівними частинами грошовими коштами згідно графіків, які є додатками до укладених кредитних угод.

Відповідно до пункту 2.13 кредитних угод, ОСОБА_1 зобов`язався вносити одночасно з погашенням основного боргу відсотки за користування кредитом з розрахунку 3 (три) відсотки річних в гривнях.

Неналежне виконання зобов`язань ОСОБА_1 по кредитних угодах, спонукало позивача до подачі позову до суду про стягнення заборгованості. За результатами розгляду вказаного позову, Чортківським районним судом Тернопільської області 08.12.2009 було винесено рішення № 2-1008/2009, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фонду 77 375,73 гривень заборгованості за кредитними угодами, 70 гривень витрат в рахунок друку оголошень в пресі, 773,75 гривень судового збору, 120 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді.

На підставі виконавчого листа, виданого 15.01.2010 Чортківським районним судом Тернопільської області, відділом державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції відкрите виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ..

Згідно з актом Чортківської ДВС про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 04.06.2013, будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_1 та був оцінений у 25 515 гривень (висновок про вартість житлового будинку від 12.12.2011), переданий Фонду, про що 28.09.2021 приватним нотаріусом видано свідоцтво про право власності серії НРК 426449.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач ухилявся від виплати Фонду

заборгованості на суму 77 375,73 гривень, відповідно до рішення суду по справі № 2-

1008/2009 від 08 грудня 2009 року до 04 червня 2013 року (акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу).

Таким чином, за період з 09 грудня 2009 року по 03 червня 2013 року сума інфляційних збитків, нарахованих на заборгованість в сумі 77 375, 73 гривень, становить 10 793,81 гривні; 3% річних від простроченої суми 8 089,40 гривень.

За період з 05 червня 2013 року по 06 грудня 2021 року, на різницю заборгованості в сумі 51 860,73 гривень (77 375, 73 гривень 25 515 гривень) сума нарахованих інфляційних збитків складає 92 886,45 гривень; 3% річних від простроченої суми -13 234,96 гривні.

Загальна сума нарахованих інфляційних збитків та 3% річних від простроченої суми заборгованості становить 125 004,62 гривні.

Таким чином, нарахування виплат, передбачених ст. 625 ЦК України, здійснювались на прострочену суму заборгованості, встановленої рішенням суду, з врахуванням часткового погашення боргу на підставі передачі майна, а саме: будинку, який належав відповідачу.

Тому, твердження відповідача про те, що сума загальної заборгованості перевищена, а отже і сума нарахованих інфляційних витрат та 3% річних, не відповідає дійсності та спростовується фактичними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту, коли рішення Чортківського районного суду № 2-1008/2009 від 08.12.2009 набрало законної сили і до моменту передачі ДВС в рахунок погашення боргу будинку 04 червня 2013 року, та з моменту передачі будинку Фонду в рахунок погашення боргу і до подання позовної заяви у 2021 році, ОСОБА_1 не здійснено жодного платежу, спрямованого на погашення заборгованості. Зворотне відповідачем не доведено.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки, виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241 цс 19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591 цс 18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Тому, суд вважає, що проведений правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Така позиція вказана у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Підсумовуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача виплат, передбачених ст. 625 ЦК України, у виді інфляційних втрат за весь прострочення сплати суми боргу за рішенням суду та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 125 004,62 гривень підлягає задоволенню.

Стосовно пропущення позивачем строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно статуту державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» вбачається, що Фонд є юридичною особою (п. 1, II), неприбутковою організацією зі спеціалізованою кредитно-фінансовою діяльністю (п. 3, І), предметом діяльності Фонду є надання фінансових послуг без мети отримання прибутку: надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового пільгового довгострокового кредиту індивідуальним забудовникам та іншим позичальникам відповідно до чинного законодавства України та затверджених цільових програм. Відповідно до п. 2 розділу III статуту основним завданням Фонду є: 1) реалізація державної та регіональної політики у здійсненні

індивідуального житлового будівництва в сільській місцевості; 2) надання фінансової підтримки сільським жителям на зворотній основі в

грошовому виразі. Відповідно до п. 4. Розділу IV статуту, кошти Фонду формуються за рахунок Державного і місцевих бюджетів, виділених для надання пільгових довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам.

Під поняттям позовної давності, відповідно до ст. 256 ЦК України, розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

З пояснень відповідача та п. 1.2 кредитних угод вбачається, що про заборгованість позивач дізнався, щодо кредитної угоди від 27 квітня 2004 року № 299 - 27 квітня 2014 року; щодо кредитної угоди від 30 червня 2004 року № 362 - 30 червня 2014 року; щодо кредитної угоди від 14 вересня 2004 року № 407 - 14 вересня 2009 року; щодо кредитної угоди від 26 травня 2005 року № 511 - 26 травня 2015 року; щодо кредитної угоди від 29 вересня 2005 року № 614 - 29 вересня 2015 року; щодо кредитної угоди від 23 грудня 2005 року № 686 - 23 грудня 2013 року; щодо кредитної угоди від 28 березня 2006 року № 739 - 28 березня 2018 року.

Тому відповідач просить застосувати строк позовної давності три роки, оскільки, відповідно до ст. 261 ЦК України, її перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності (ч.1 ст. 267 ЦК України). Просить відмовити в задоволенні позову в зв`язку з пропущенням строку позовної давності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з того, що у відповідності до ч. 1 ст. 50 Бюджетного кодексу України, у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави (Автономної Республіки Крим, територіальної громади). Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється.

Отже, клопотання відповідача про застосування загальної позовної давності до позовних вимог, не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами вимоги та твердження позивача, тому позов державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки, позов задоволено, тому з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 2270 гривень судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №463 від 07.12.2021 та 4650 гривень витрат, понесених за вчинення нотаріальних дій, згідно платіжного доручення № 2167 від 28.09.2021.

Керуючись ст. 50 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 257, 261, 267, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 76, 81, 89, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (, вул. С. Крушельницької, 18/503, м. Тернопіль, 46001) до ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1

АДРЕСА_2 ) на користь державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки

індивідуального житлового будівництва на селі» (46001, м. Тернопіль, вул.

С.Крушельницької, 18/503, , р/рUА5723401) 125 004 (сто двадцять п`ять тисяч чотири гривні) 62 копійки заборгованості, з яких: 18 883,21 гривень (інфляційні втрати у розмірі 10 793,81 гривень та 3% річних у розмірі 8 089,40 гривень) за період з 09 грудня 2009 року по 03 червня 2013 року та 106 121,41 гривень (інфляційні втрати у розмірі 92 886,45 гривень та 3% річних у розмірі 13 234,96 гривень) за період з 05 червня 2013 року по 06 грудня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державної установи

«Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового

будівництва на селі» 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень судового збору та 4650 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят) гривень витрат за вчинення нотаріальних дій.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 28 квітня 2022 року.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2833/21

Рішення набирає законної сили « » р.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » року

Секретар: