Справа № 527/2753/21
провадження 2/527/132/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Свістєльнік Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Мороз Ю.І.,

позивача - ОСОБА_1 ;

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 18.02.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 з розміру 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття на 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на даний час його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі ј частини, оскільки він повторно уклав шлюб, від якого народилася інша дитина та на даний час він офіційно не працює, також зазначив, що він окрім сплати аліментів надає додаткову допомогу першому сину, в зв`язку з чим він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі визначеному рішенням суду.

Ухвалою судді від 10 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано відзив на позовну заяву.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, 18.02.2020 року Глобинським районним судом Полтавської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.44-46).

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що на даний час матеріальне та сімейне положення у нього змінилося, оскільки наразі він уклав шлюб з іншою жінкою, від якого у нього народилася друга дитина ОСОБА_4 . Його дружина перебуває у декретній відпустці, не отримує ніякого доходу, знаходиться вдома та доглядає сина, та на даний час сам позивач він ніде не працює, тому на сьогоднішній день від немає змоги повноцінно забезпечувати свого другого сина.

На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду: свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 12.05.2018 року (а.с.6), свідоцтво про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 від 11.01.2021 року (а.с.7); постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2020 року (а.с.11).

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. (частина 1статті 192 СК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього народилася ще одна дитина та він ніде не працює.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пред`явивши вимогу про зменшення розміру стягуваних із нього на утримання першої дитини аліментів, єдиною по суті підставою для цього позивач визначив факт народження у нього дитини в другому шлюбі та необхідність її утримання. Однак, сам по собі факт укладення батьком дитини нового шлюбу і народження в ньому іншої дитини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з батька на утримання першої дитини. Стаття 192 СК України передбачає таку можливість, а не обов`язок суду.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19.

Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо. Ці обставини підлягають належному доказуванню.

Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не надав суду відомостей щодо розміру своїх доходів, які б дозволяли суду достовірно встановити, що його матеріальний стан після народження другої дитини погіршився. При цьому, посилання позивача на відсутність у нього офіційного працевлаштування не підтверджено доказами.

Крім того, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що він утримує свою дружину, яка є непрацездатною у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки відповідне судове рішення в матеріалах справи відсутнє. Інших підстав для її утримання дружини, діючим законодавством не передбачено.

Враховуючи вище викладене, а також те, що позивачем не було надано жодних доказів про зміну його матеріального стану в зв`язку з народженням другої дитини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст.ст.180, 192 СК України та керуючись ст.ст.3-13, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повне ім`я сторін справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_3 , рнокпп: НОМЕР_4 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_5 , рнокпп: НОМЕР_6 ).

Повний текст рішення виготовлено 28.04.2022 року.

Суддя Ю. М. Свістєльнік