02.03.2022 Єдиний унікальний номер 205/6330/19
Єдиний унікальний номер 205/6330/19
Провадження № 2/205/1708/22
02 березня 2022 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління-служба у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 22 липня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа УССД Соборної районної у м. Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про виклик та допит свідків ОСОБА_1 було залишено без задоволення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2021 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляду по суті.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про виклик і допит свідків відмовлено.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилалася на те, що вони з відповідачем з 16 липня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами було розірвано, про що Чечелівським ВДРАЦС було складено актовий запис № 32. Наразі батько ОСОБА_4 вихованням дочки не займається, не проявляє зацікавленості у розвитку та навчанні дитини, не створює належних умов для проживання, життям та здоров`ям доньки не цікавиться, не відвідує батьківські збори, не спілкується з дитиною, матеріальної допомоги не надає. Після припинення стосунків, дитина залишилася проживати з позивачем, яка самостійно забезпечує як матеріальне утримання дитини, так і її виховання. Просила позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача, відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено.
Третя особа Орган опіки і піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, про причини не направлення представника судові не повідомила, письмових пояснень на позовну заяву не надала.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 16 липня 2016 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).
Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було розірвано, про що 23 березня 2017 року Чечелівським районним у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області складено актовий запис № 32 (а.с. 5).
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до положень ст. ст. 5, 15, 16 ЦК України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності наступних умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.
Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.
Позивачем судові не було надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які би дали підстави встановити фактичні обставини, вказані позивачем у позовній заяві.
Зокрема, суд приходить до висновку, що перед судом не доведено належним чином факт ухилення відповідача від участі у вихованні доньки; не надано взагалі жодних доказів, не розкрито перед судом, в чому саме полягає таке ухилення, та які його причини. Матеріали справи не містять документального підтвердження наявних чи відсутніх на теперішній час стосунків між малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та батьком. Висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав до матеріалів справи також долучено не було.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд має брати до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу, однак суду не надано доказів того, що такий супровід мав місце.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
З урахуванням того, що позивачеві у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати у справі слід віднести за її рахунок.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 164, ст.165 СК України, ч. 1 ст. 141, ст.ст. 263, 264, ч.ч. 1-7 ст. 265, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд,
Судові витрати, понесені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), віднести за її рахунок.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем та третьою особою може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: