Справа № 465/1522/22
Провадження № 2-о/461/26/22
26.04.2022 року місто Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі судді Стрельбицького В.В., розглянувши та вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
Фактичні обставини справи, суть питання, яке вирішується судом.
ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, з підстав викладених у заяві.
З позовної заяви та долучених до неї матеріалів вбачається наступне.
Ухвалою Франківського районного суду від 17.01.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі окремого провадження про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, у зв`язку з тим, що дана справа не може бути розглянута у порядку окремого провадження та підлягає до розгляду за правилами позовного провадження. Також, судом було вирішено заяву та додані до неї матеріали повернути особі, яка звернулась до суду.
22.02.2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.03.2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, направлено за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.
Наведене рішення суду мотивоване тим, що місце знаходження та місце проживання відповідачів, які зазначені у позовній заяві, не належить до територіальної юрисдикції Франківського районного суду міста Львова.
20.04.2022 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надійшла до Галицького районного суду м. Львова та 21.04.2022 року була передана судді.
Мотиви та висновки суду, а також положення закону,
яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 , об`єктивно оцінивши долучені до неї матеріали, суд прийшов до висновку, що дана справа не підлягає до розгляду і не може бути розглянута Галицьким районним судом м. Львова, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.
Згідно прохальної частини позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкоємцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . Із зазначеного слідує, що позивачем по суті заявлено вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.03.2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини направлено за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.
Однак, така справа не може бути розглянута за правилами позовного провадження Галицьким районним судом м. Львова, оскільки такий позов стосується спадщини до складу якої входить лише нерухоме майно, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тобто яка знаходиться саме на території Франківського району міста Львова.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
З матеріалів позовної заяви встановлено, що місцезнаходженням нерухомого майна, з приводу якого виник спір є: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Франківського району міста Львова.
Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Наведене вище вказує на те, що на дану справу поширюються правила виключної, а не загальної підсудності.
У свою чергу, згідно ч.1 ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Отже, розгляд справи Галицьким районним судом м. Львова суперечить наведеним положенням закону та у будь-якому випадку, незалежно від суті ухваленого судом рішення за результатами розгляду справи, таке рішення підлягатиме скасуванню.
Слід також відзначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 5 частини 2 зазначеної статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.
Частиною 4 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб.
Згідно частини 1 статті 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
ОСОБА_1 зазначає місцем свого проживання АДРЕСА_2 , що також відноситься до територіальної юрисдикції Франківського районного суду м. Львова.
Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Франківського районного суду м. Львова в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Ухвалою Франківського районного суду від 17.01.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі, у зв`язку з тим, що дана справа не може бути розглянута у порядку окремого провадження та підлягає до розгляду за правилами позовного провадження. Заяву та додані до неї матеріали повернуто ОСОБА_1 .
Так, відповідно до наведеної ухвали Франківського районного суду від 17.01.2022 року, ухвалюючи рішення про відмову у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб ? Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, яка була подана в порядку окремого провадження, суддя виходив з того, що згідно з роз`ясненнями, які були викладені у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкоємцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка розглядається за правилами окремого провадження, лише у відсутності спору. Якщо постійне проживання особи зі спадкоємцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Також у наведеній ухвалі зазначено, що такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 14.04.2021 року у справі № 205/2102/19-ц, провадження № 61-872св21.
Згідно даної ухвали, суддя вважає, що оскільки у матеріалах справи міститься копія довідки № 2688, виданої 27.10.2021 року заступником начальника відділу ЦНАП Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області О. Гладовського, з якої вбачається, що громадянка ОСОБА_3 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживали до дня смерті без реєстрації місця проживання зокрема, заявник та громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зазначений заінтересованою особою, наявні обставини, що свідчать про виникнення спору щодо спадщини, та які, у свою чергу, відповідно, виключають наявність підстав для розгляду заяви по суті у порядку окремого провадження.
Разом з тим, посилаючись на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14.04.2021 року у справі № 205/2102/19-ц, провадження № 61-872св21, суддя, відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , не зазначив, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановив між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним.
Так, у наведеному вище висновку Верховного Суду, який також покладено в основу зазначеної ухвали про відмову у відкритті провадження, вказано наступне:
«Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 з підстав того, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суди зазначеного до уваги не взяли, тому їхні висновки є помилковим.
Суди не зазначили, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право ОСОБА_1 на прийняття спадщини, тобто не встановили між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним.
Відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана виключно з тим, що ОСОБА_1 із наданих ним документів не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Отже, висновки судів про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження є передчасним.»
Позовна заява ОСОБА_1 не містить жодних даних про наявність спору та осіб між якими такий спір існує, тобто не свідчить про реальне, а не гіпотетичне існування спору. Зокрема, прохальна частина позовної заяви не містить вимог до жодного із відповідачів.
Отже, наведені вище доводи та мотиви свідчать про те, що у будь-якому випадку, тобто як у справі окремого провадження, так і у справі позовного провадження, належним судом для розгляду відповідних заяв ОСОБА_1 є саме Франківський районний суд м. Львова.
В свою чергу, розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , Львівської міської ради у будь-якому іншому суді, в тому числі Галицькому районному суді міста Львова, призведе до ухвалення незаконного рішення, адже таке рішення буде ухвалено у справі розглянутій з порушенням правил виключної підсудності.
Таким чином, дана справа відноситься до виключної територіальної юрисдикції Франківського районного суду м. Львова.
Ухвалюючи дане рішення, також враховую наступне.
Основою механізму забезпечення права на доступ до правосуддя є певна сукупність втілених у Конституції та чинному законодавстві України правових принципів, установлених інститутів, норм та юридичних гарантій, які в комплексі уможливлюють і сприяють його дотриманню, реалізації та захисту. В свою чергу, право на доступ до правосуддя є невід`ємною складовою права на судовий розгляд. Оскільки останнє, у свою чергу, є складовою прав людини, їх конституційно-правові гарантії в цілому повністю стосуються і права на доступ до правосуддя, що дає підстави для висновку про існування згаданого права в системі координат загального конституційно-правового механізму гарантій прав людини.
Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що дана справа не підсудна Галицькому районному суду м. Львова, відтак, її слід скерувати за підсудністю, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна, а тому позов ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, слід передати на розгляд до Франківського районного суду м. Львова.
Керуючись ст.ст. 27, 30, 31 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини передати на розгляд до Франківського районного суду м. Львова.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26 квітня 2022 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.