Справа № 541/2730/21
Номер провадження 2/541/151/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 квітня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Сахно Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у поряду спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в:

20.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що вона з 14.08.2009 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.09.2021 шлюб між ними розірвано. В період перебування в шлюбі подружжям придбано автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 2362 см куб, зареєстрований 01.06.2012 за ОСОБА_2 , яким він і користується. Середньоринкова вартість автомобіля станом на 01.10.2021 становить 218 591,78 грн. Також подружжям придбано гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в кооперативі «ЛАДА» за адресою: вул. Багачанська, м. Миргород Полтавка область. Вартість гаражу становить 28000 грн. Враховуючи те, що автомобіль є спільним майном подружжя, який є неподільною річчю та знаходиться в користування відповідача, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 1/2 частину вартості автомобіля марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2007 року випуску, що становить 109 295 грн 89 коп. Також просила визнати за нею право власності на 1/2 частину гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «ЛАДА».

Ухвалою суду від 20.10.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 2362 см куб, зареєстрований 01.06.2012 за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «ЛАДА» по вул. Багачанській в м. Миргороді Полтавської області (а.с.39).

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.42).

11.01.2022 ухвалою суду зобов`язано Територіальний сервісний центр № 5344 РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області (37602, м. Миргород, вул. М. Дивізій, 14А, Полтавської області) надати до суду інформацію в якій необхідно вказати правову підставу реєстрації 01.06.2012 за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль TOYOTA CAMRY 2.4, 2007 року випуску (а.с.67).

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача 1/2 частину вартості автомобіля марки TOYOTA CAMRY 2.4 та визнати за нею право власності на 1/2 частини гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «ЛАДА». Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 , просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою останнього відомого місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Крім того, відповідач повідомлений про день та час судового розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 50,51,52,71,75,77). Відзив на адресу суду не направив.

Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 21.04.2022 про проведення заочного розгляду справи.

Заслухавши позивачку, представника позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2009, який розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 вересня 2021 року, справа №541/1583/21 (а.с. 23-27).

Як слідує з витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 25 серпня 2021 року за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб марки TOYOTA CAMRY 2.4, рік випуску 2007, об`єм двигуна 2362 см. куб, дата державної реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_2 01.06.2012 (а.с. 21, 22).

Відповідно до роздруківки з офіційного сайту Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, середньоринкова вартість транспортного засобу марки TOYOTA, модель CAMRY, рік випуску 2007 відповідно до пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України за Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016 зі змінами, становить 218591,78 грн станом на 01.10.2021 (а.с.20).

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3,4 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами статті 70 СК України. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що «як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У разі неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно».

Судом встановлено, що спірне майно придбане сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя, відповідно автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 2362 см куб, зареєстрований 01.06.2012 за ОСОБА_2 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. При цьому, суд зауважує, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Доказів того, що спірний транспортний засіб був придбаний за особисті кошти відповідача він суду не подав. Тому суд доходить висновку, що у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя слід стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію вартості 1/2 частки спірного автомобіля. Середньоринкова вартість транспортного засобу станом 01.10.2021 становить 218 591 грн 78 коп. В позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 109 295 грн 89 коп., відтак суд вважає за необхідне позов в межах заявленої позовної вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні подружжя в розмірі 109 295 грн 89 коп. вартості 1/2 частини автомобіля марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 2362 см куб.

Посилання ОСОБА_1 на те, що сторонами в період шлюбу придбаний гараж, який зареєстрований за відповідачем та є спільним майном подружжя і підлягає поділу, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Проведення державної реєстрації прав регулюється розділом ІV Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

На час укладення шлюбу між сторонами 14 серпня 2009 року діяли положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за яким права на нерухоме майно, а саме гараж, виникають з моменту такої реєстрації. Сторона позивача не надала доказів реєстрації гаража у відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На основі з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, враховуючи відсутність правовстановлюючого документу на гараж, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «ЛАДА» в м. Миргород Полтавської області. Оскільки довідка видана головою гаражного кооперативу «ЛАДА» Коваль О.В. не є правовстановлюючим документом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 1960 грн.

Керуючись 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 частково.

У межах поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), 109295, 89 грн (сто дев`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень вісімдесят дев`ять копійок), у якості компенсації 1/2 частки вартості автомобіля марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 2362 см куб, зареєстрований 01.06.2012 за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «ЛАДА» в м. Миргород Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 1 960 гривень.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 20.10.2021 у виді арешту майна:

- автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 2362 см куб, зареєстрований 01.06.2012 за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «ЛАДА» по вул. Багачанській в м. Миргороді Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Відповідач, у разі незгоди з прийнятим рішенням, має право подати до суду заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлений 26.04.2022.

Суддя О. А. Городівський