Провадження № 4-с/127/7/22
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Поперечній А.О.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Дзюбенка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича, за участю заінтересованої особи комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з скаргою на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича, за участю заінтересованої особи комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго».

Скарга мотивована тим, що на підставі виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області № 127/11940/21 від 28.12.2021 р. солідарно стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 49 809 грн. 48 коп., з яких: 48 205 грн. 84 коп. заборгованість за спожиті послуги централізованого теплопостачання за період з квітня 2018 року по лютий 2021 року, 771 грн. 90 коп. 3% річних та 831 грн. 70 коп. витрати з інфляційних процесів; стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 2 270,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат (по 756,67 грн. з кожного). Стягнення боргу проводиться Третім відділом Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

10.01.2022 року Головним державним виконавцем Третього відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенко С.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 127/11940/21. В цей же день - 10.01.2022 року Головним державним виконавцем Дзюбенко С.М. винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про арешт майна боржника, які скаржник отримала поштовим зв`язком 17.01.22 року.

Скаржник вважає таке рішення незаконним та перевищенням повноважень державного виконавця, оскільки при виконанні обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», вбачаються порушення державним виконавцем вимог вказаного Закону, зокрема державний виконавець в першу чергу має перевірити майновий стан боржника, наявність грошових коштів в національній та іноземній валюті, а у випадку їх відсутності здійснювати дії спрямовані на звернення стягнення на майно боржника, однак державний виконавець умисно злісно цього не зробив, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, керував ними та бажав їх настання, чим скоїв злочин відповідно до КК України. Держаним виконавцем здійснено арешт нерухомого майна боржника, яке є єдиним місцем проживання боржника та підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» єдиним житлом скаржника є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , будь-якого іншого майна скаржник не має.

В судове засідання скаржник ОСОБА_2 не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд скарги у його відсутність, зазначив, що його інтереси в суді буде представляти ОСОБА_1 . Представник скаржника ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити.

Державний виконавець Дзюбенко С.М. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, зазначив, що Постанова про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_5 винесено законно на підставі ЗУ «Про виконавче провадження». Просив відмовити у задоволенні скарги.

Представник заінтересованої особи (стягувач) КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявя своєчасно та належним чином.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, цивільної справи та матеріали виконавчого провадження №68077941, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, з наступних підстав.

При розгляді скарги судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області № 127/11940/21 від 28.12.2021 р. солідарно стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 49 809 грн. 48 коп., з яких: 48 205 грн. 84 коп. заборгованість за спожиті послуги централізованого теплопостачання за період з квітня 2018 року по лютий 2021 року, 771 грн. 90 коп. 3% річних та 831 грн. 70 коп. витрати з інфляційних процесів; стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 2270,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат (по 756,67 грн. з кожного).

10.01.2022 року Головним державним виконавцем Третього відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенко С.М. відкрито виконавче провадження №68077941 з виконання виконавчого листа № 127/11940/21.

10.01.2022 року Головним державним виконавцем Третього відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенко С.М. винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 .

Вирішуючи вимоги скарги, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ст. 1 ЗУ «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Скаржник зазначив, що накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , яке є єдиним місцем його проживання є незаконним, однак, суд звертає увагу, що дана квартира не належить скаржнику ОСОБА_2 , а належить на праві приватної власності його матері, ОСОБА_3 , яка є боржником по іншому виконавчому провадженні.

Також, скаржник додав до матеріалів скарги довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 7110 від 26.06.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності, з пенсії ОСОБА_2 за період з січня 2020 року по червень 2020 року здійснюється відрахування, а саме відраховано 1 965,60 грн. Однак, суд звертає увагу, що вказане відрахування проводиться не в межах виконавчого провадження №68077941, оскільки, Постанова про відкриття виконавчого провавдження була винесена 10.01.2022 року.

Представни скаржника ОСОБА_1 в судовму засіданні додатково зазначив, що на даний час з пенсії боржника ОСОБА_2 здійснюються стягнення у рахунок погашення суми заборгованості, та на думку представника стягнення заборгованості з пенсії суперечить нормам чинного законодавства.

Суд не погоджується з думкою представника скаржника та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЗУ "Про виконаче провадження", стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (визначені Постановою КМУ від 26.02.1993 № 146) боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Таким чином, державний виконавець в межах своїх повноважень діючи на підставі чинним норм законну має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. У даному випадку скаржник оскаржує Постанову про накладення арешту майна боржника у виконавчому провадженні №68077941 від 10.01.2022 року, тому суд не вправі оцінювати правомірність дій державного виконавця стосовно стягнення заборгованості з пенсії ОСОБА_2 .

З наявних матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження не вбачається порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства при винесенні постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №68077941 від 10.01.2022 року, підстав для визнання відповідних дій приватного виконавця неправомірними та зобов`язання їх скасувати не виявлено.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.14р. №6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

Таким чином, суд вважає, що Головним державним виконавцем Третього відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенко С.М. при винесенні постанови про арешт майна боржника 10.01.2022 року діяв правомірно у відповідності із своїми повноваженнями та правами, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження», оскільки повідомлення про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржник отримав, що підтвердив в судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 .

У свою чергу, представник скаржника ОСОБА_1 просив суд винести окрему ухвалу на дії головного державного виконавця Третього відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенко С.М. за порушення норм чинного законодавства, однак, під час розгляду скарги не знайшли свого підтвердження вчинення державним виконавцем відповідних порушень норм чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прав, свобод та інтересів ОСОБА_2 державним виконавцем Третього відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенко С.М. при вчиненні виконавчих дій не порушено, а тому підстав для задоволення скарги немає.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 є необгрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. 260, 261, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича, за участю заінтересованої особи комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: