Справа № 152/239/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 квітня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/239/22

Провадження №2/152/137/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

розглянувши в залі суду в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

1. Виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.11.2011 року виконавчим комітетом Козлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, за актовим записом №10, а також стягнути судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.11.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем.

Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружнє життя між нею та ОСОБА_2 не склалося у зв`язку із тим, що вони мають різні характери та різні погляди на спільне сімейне життя, що призводило до виникнення непорозумінь і сварок.

Однією сім`єю вона та відповідач не проживають, спільного господарства не ведуть.

Позивач вважає, що шлюб між нею та відповідачем існує формально, тому подальше спільне життя є неможливим, збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, 26.04.2022 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, на примирення з відповідачем не згодна. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати (а.с.25).

2. Виклад позиції відповідача

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не подав до суду відзиву на позов із викладенням заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 31.03.2022 року (а.с.13-14).

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, разом з тим 26.04.2022 року подав до Шаргородського районного суду заяву про повне визнання вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що на примирення з позивачем не згоден (а.с.26).

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1. Позивач ОСОБА_1 26.04.2022 року подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.25).

2. Відповідач ОСОБА_2 26.04.2022 року подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову та розірвання шлюбу (а.с.26).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Відповідно до ухвали суду від 31.03.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 31.03.2022 року з повідомленням (викликом) сторін; надано сторонам строк для подання до суду відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив; визначено дати першого та другого судових засідань (а.с.13-14).

2. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив заяви позивача та відповідача про розгляд справи у їх відсутності і вирішив здійснювати судове засідання у відсутності сторін.

3. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

4. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд встановив, що визнання позову відповідачем ОСОБА_2 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, тому наявні підстави для прийняття судом визнання ним позовних вимог ОСОБА_1 .

6. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про прийняття визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.11.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви ОСОБА_1 до суду (а.с.2, 25).

При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме, що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад через те, що сторони мають різні характери, погляди на спільне сімейне життя та на вирішення сімейних проблем, у зв`язку із чим шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, спільне господарство не ведеться.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як позивач не бажає миритися, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згоден на розірвання шлюбу та визнав позов у повному обсязі.

Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача через моральні переживання, які виникають внаслідок сварок та непорозумінь між нею та відповідачем.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

VІ. Висновки суду

Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, оскільки відзиву на позов із викладенням заперечень до суду не подав, а подав заяву про визнання позову, то суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

VІІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн. (а.с.1).

Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_2 подав заяву про повне визнання позовних вимог (а.с.26).

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті подав заяву про повне визнання позовних вимог, та враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України ЦПК України, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто в сумі 496,20 грн., а також підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн.

Так, згідно з п.1 Розділу І Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 року за №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №1650/24182, цей Порядок розроблено на виконання, в тому числі, статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 5 Розділу І вказаного Порядку встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.… У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином.

Відповідно до п.3 Розділу І вказаного Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 496,20 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 178, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 56, 105, 110, 112 СК України, ст.7 ЗУ «Про судовий збір», суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 20 листопада 2011 року виконавчим комітетом Козлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за актовим записом за №10 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Розподіл судових витрат

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок в рахунок сплаченого позивачем при зверненні в суд судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, тобто в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого за квитанцією від 29.03.2022 року при поданні позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, тобто в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Повне ім`я сторін:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Козлівка Шаргородського району Вінницької області, жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий 05.12.2011 року Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Мальовниче Шаргородського району Вінницької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий 18.06.2018 року органом 0540, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Повне рішення складено 26.04.2022 року.

Суддя: