Справа № 137/1197/21
Провадження № 22-ц/801/785/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 рокуСправа № 137/1197/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ,

третя особа: Літинський відділ ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький),

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року, ухвалене у складі судді Гопкіна П.В., в залі суду,

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Літинський відділ ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький), про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 07.05.2010 по справі №2-360/2010 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 24.06.2010 по справі №2-369/10 вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи із 27 квітня 2010 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_3 з народження хворіє на аутизм, є дитиною з інвалідністю, має особливі освітні потреби та проживав разом з матір`ю і сестрою.

Із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів позивач сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей та самостійно утримував своїх дітей.

Після досягнення дочкою повноліття і її відмови від офіційного отримання аліментів на ім`я матері, з 2016 року позивач, як батько, продовжував утримувати своїх дітей.

У 2020 році з часу запровадження загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 та припинення навчання у школі, син позивача увесь час карантинних обмежень та усі вихідні дні і канікули проживав разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 та перебував на його повному утриманні.

Також із часу закінчення 9-ти класів ОЗЗСО І-ІІІ ст. ст. с. Багринівці син позивача проживає разом із ним по теперішній час та перебуває на його повному утриманні. У зв`язку із його особливими освітніми потребами, він не може продовжити навчання у своїй школі та бути переведеним до 10 класу школи в с. Багринівці, а за наявної можливості має продовжити навчання у спеціалізованому навчальному закладі за наявності сприятливих для нього умов.

Однак, незважаючи на наведені вище обставини, на підставі заяви відповідача, постановою Літинського районного відділу ДВС від 12.07.2021 року було відкрито виконавче провадження №66051534 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи із 27.04.2010, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 01.01.2020 року.

Також позивача повідомлено, що станом на 19.08.2021 у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.08.2021 за період з 01.01.2020 по 01.08.2021 становить 26 309,56 грн і що в рамках виконавчого провадження відомості щодо нього внесені до Єдиного реєстру боржників.

Посилаючись на те, що дочка досягла повноліття, вийшла заміж та проживає окремою родиною, а син із 2020 року перебуває повністю на його утриманні, більшість часу проживає з ним, позивач вважає, що має право на звільнення від сплати аліментів та на звільнення від сплати заборгованості за аліментами, а тому звернувшись в суд із вказаним позовом, просив зупинити виконавче провадження про стягнення з нього аліментів, звільнити його від сплати аліментів та звільнити від сплати заборгованості за аліментами і вирішити питання розподілу судових витрат.

В листопаді 2021 року відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Зустрічний позов мотивовано тим, що після розірвання шлюбу із ОСОБА_1 , останній почав проживати окремо та категорично відмовився надавати їй допомогу на утримання дітей, незважаючи на те, що на її утриманні знаходився хворий син із особливими потребами.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 24.06.2010 по справі №2-369/10 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи із 27 квітня 2010 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За вказаним рішенням суду ОСОБА_2 отримувала матеріальну допомогу на дітей від відповідача з 2010 року по квітень 2016 року, однак після звільнення відповідача з роботи, аліменти вона не отримує і ОСОБА_1 злісно ухиляється від утримання неповнолітнього сина.

Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на неодноразові її звернення не реагує та не сплачує аліменти за рішенням суду, ОСОБА_2 , звернувшись в суд із зустрічним позовом просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 140 646,57 грн на утримання дітей та неустойку зі сплати аліментів розмірі 20 446,66 грн на утримання доньки, 1 201 138,01 грн на утримання сина. У задоволенні вимог за первісним позовом відмовити, а також просила покласти на відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року первісний позов задоволено повністю.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються згідно виконавчого листа №2-369/2010, виданого 24.06.2010 Літинським районним судом Вінницької області у справі №2-369/10.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами за виконавчим провадженням №66051534 за період з 01 січня 2020 року по 03 листопада 2021 року у розмірі 34 242 (тридцять чотири тисячі двісті сорок дві) грн. 94 коп., згідно виконавчого листа №2-369/2010, виданого 24.06.2010 Літинським районним судом Вінницької області у справі №2-369/10.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 362,00 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 8 000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Літинський відділ ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький), про стягнення заборгованості по сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відмовлено.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають разом з матір`ю, зокрема ОСОБА_4 повнолітня, зареєструвала шлюб, а ОСОБА_3 з 2020 року проживає разом із ОСОБА_1 , перебуває на його утриманні, (вказаний факт не заперечує й відповідач за первісним позовом), а тому відпали законні підстави для примусового стягнення з батька на користь матері, з якою діти припинили проживати, аліментів на утримання дітей.

Також зміну місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та її шлюб, суд вважає обставинами, що мають істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення позивача за первісним позовом від сплати заборгованості за аліментами.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що при зверненні в суд стороною позивача за зустрічним позовом не надано доказів та не доведено у судовому засіданні, що ОСОБА_1 ухилявся від участі в утриманні дітей, як в грошовій так і в натуральній формі.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та часткове задоволення її зустрічного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не дослідив питання про зміну матеріального і сімейного стану ОСОБА_1 та взагалі не визначив увесь період заборгованості зі сплати аліментів відповідачем за зустрічним позовом.

Додатково зазначено, що суд першої інстанції задовольнивши заяву про забезпечення доказів, допустив порушення норм процесуального права, оскільки своєю ухвалою безпідставно зупинив виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Крім того, заявник апеляційної скарги вказує, що суд не звернув увагу на те, що співмешканка ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав щодо своєї дитини, в зв`язку з чим їх з відповідачем спільний син - ОСОБА_3 не може проживати з останнім.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 07.05.2010 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 18.05.2010.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 24.06.2010 вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини його доходів, щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи із 27.04.2010, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 24.06.2010 видано виконавчий лист для виконання зазначеного рішення суду. Строк пред`явлення зазначеного листа до виконання - до 24.06.2013.

Відповідно до свідоцтва про шлюб 21.07.2017 зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

09.07.2021 відповідач ОСОБА_2 звернулась до Літинського відділу ДВС з заявою, у якій просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти з 01.01.2020 на підставі вищевказаного рішення Літинського районного суду Вінницької області від 24.06.2010.

Постановою від 12.07.2021 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей в розмірі ј частини доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 01.01.2020.

19.08.2021 ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників. Розрахунком зазначається заборгованість ОСОБА_1 , зі сплати аліментів, яка станом на 01.10.2021 складає 24 621,30 грн.

У відповідності до довідки Літинської селищної ради за №237 від 10.08.2021 ОСОБА_1 проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 . До виконавчого комітету стосовного ОСОБА_1 негативних відгуків не надходило.

Згідно з довідкою Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №242 від 17.08.2021 ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 . Спільно із ним проживають: ОСОБА_7 - голова домогосподарства; ОСОБА_8 - дочка; ОСОБА_1 - співмешканець дочки; ОСОБА_3 - син ОСОБА_1 ).

Згідно з довідкою ТОВ «Поділля-Трансбудсервіс» за №41 від 16.09.2021 ОСОБА_1 працює на посаді водія автотранспортних засобів з 27.04.2021. За період роботи зарекомендував себе дисциплінованим та кваліфікованим працівником, користується повагою та авторитетом у працівників підприємства, про поведінку в побуті та суспільних місцях зауважень не виявлено.

Актом обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджено, що він проживає спільно із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Умови проживання хороші та достатні. В будинку дотримано санітарно-гігієнічні норми, сухо, чисто, комфортно. До будинку проведена вода, є санвузол та душова кабінка. В будинку світло. До будинку проведено інтернет. Будинок опалюється. Є необхідні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку у дитини є власна кімната. У дитини є ноутбук та смартфон. Кімната дитини облаштована місцем для навчання. Стосунки у сім`ї доброзичливі. Дитина виявляє бажання проживати із батьком. Дитина має хороші стосунки із мачухою та довіряє їй. За результатами перевірки комісія вважає, що дитина може проживати та виховуватися у цьому помешканні, для дитини забезпечено необхідні умови для проживання.

Згідно з довідкою за №143 від 16.08.2021 ОСОБА_3 навчався в опорному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів с. Багринівці в 9 класі. Випущений зі шкоди 09.06.2021. Зазначена інформація також підтверджується свідоцтвом про здобуття базової середньої освіти.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації за №4578 від 02.08.2021 надано відповідь про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримує в управлінні з 30.04.2013 державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, а також надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю віком від 6 до 18 років на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 01.07.2021 ОСОБА_2 отримує виплати в розмірі 2 552,80 грн щомісячно. Підставою для виплати являється та обставина, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється дитиною з інвалідністю.

Згідно відповіді Відділу освіти, культури, молоді та спорту Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №01-30/811 від 03.08.2021, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Літинському інклюзивному-ресурсному центрі Літинської селищної ради з 22.03.2013 за заявою батьків і відповідних медичних висновків. Статус та особливі освітні потреби визначені протоколом №52 від 27.12.2017 Лікарсько-консультативної комісії Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка та медичним висновком №10 від 26.01.2018.

Довідкою за №06 від 15.09.2021 зазначається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Літинському інклюзивно-ресурсному центрі Літинської селищної ради з 22.03.2019 за заявою батьків. За результатами комплексної психолого-педадогічної оцінки визначено, що дитина має особливі освітні потреби та потребує супроводу асистентом учителя. У 2021 році дитина не була влаштована на навчання у відповідний спеціалізований навчальний заклад, так як зі слів батька, умови навчального закладу не відповідають потребам дитини (він не може проживати у гуртожитку, без підтримки батьків). Без даних умов та постійного стороннього нагляду неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно не може навчатись та дотримуватись розпорядку дня. На даний час ОСОБА_3 продовжує відвідувати корекційно-розвиткові заняття у «Літинському інклюзивно-ресурсному центрі». На заняття дитину привозить його батько ОСОБА_1 , або мачуха - ОСОБА_8 .

Рішенням виконавчого комітету Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №315 від 17.11.2021 визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 зазначається про звільнення ОСОБА_1 з роботи 18.04.2016 та прийняття на роботу 01.08.2018.

Згідно з довідкою за №216 від 04.11.2021 ОСОБА_4 навчалась в СЗШ І-ІІІ ст. с. Багринівці з 01.09.2004 по 30.05.2015 і отримала атестат про повну загальну середню освіту.

Відповідно до довідки за №217 від 04.11.2021 зазначається, що ОСОБА_3 закінчив 9 класів Опорного закладу загальної освіти 1-2 степенів с. Багринівці в 2021 році.

Довідкою за №769 від 04.11.2021 зазначається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Характеристикою Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №173 від 04.11.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає та зареєстрована по АДРЕСА_2 , має сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким здійснює догляд, як за особою з інвалідністю з дитинства - на даний час проживає з батьком.

Медичним висновком за №10 від 26.01.2018 зазначається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється дитиною-інвалідом.

Також, стороною позивача за первісним позовом надано лист-роз`яснення Літинського відділу ДВС, відповідно до якого Літинський Відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повідомляє, шо згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень (спеціальний розділ) виконавчий лист №2-369/2010 виданий 24.06.2010 Літинським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його доходів, щомісячно, на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи із 27.04.2010, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, надійшов на виконання вперше 24.06.2010 в Літинський районний відділ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, виконавче провадження №1998132.

25.06.2010 державним виконавцем з виконання виконавчого провадження №1998132 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

29.06.2010 виконавчий документ передано на виконання в Дочірне підприємство «Райагроліс» за адресою: смт. Літин, вул. Сосонське шосе, 10, де працював боржник ОСОБА_1 . 28.10.2011 виконавче провадження закінчено на підставі ст. 39 п. 10 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено на подальше виконання у відділ державної виконавчої служби Хмільницького МРУЮ Вінницької області, в зв`язку з тим, що боржник ОСОБА_1 працює в ДП "Хмільницький лісгосп". В період з 24.06.2010 по 26.11.2021 вищезазначений виконавчим документ перебував на виконанні в органі ДВС Літинського району двічі. Згідно відмітки у виконавчому документі заборгованість по аліментам станом на квітень місяць 2016 року, відсутня. Стягнення аліментів здійснюється з дати зазначеної в заяві ОСОБА_2 , а саме з 01.01.2020. Станом на 03.11.2021 заборгованість по аліментам становить - 34242 (тридцять чотири тисячі двісті сорок дві) гривні 94 копійки.

Згідно відповіді Хмільницького відділу ДВС за №183/-31/50408 від 01.12.2021, згідно даних АСВП виконавчий лист №369/2010 виданий 24.06.2010 Літинським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей на виконання за період з 28.10.2011 по 01.12.2021 взагалі не надходив.

Із наданого ОСОБА_2 розрахунку заборгованість боржника по сплаті аліментів та пені на утримання дітей, остання становить 1 201 138,01 грн та 20 446,66 грн відповідно.

Також судом першої інстанції при розгляді справи було допитано свідків, поясненням яких надано відповідну правову оцінку при ухваленні оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181, частиною першою статті 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до статті 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 СК України - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно положень статті 3 Конвенції ООН "Про права дитини", яку ратифіковано постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно зі статтею 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд у постановах від 18 січня 2018 року по справі №706/136/16-ц, від 25 червня 2018 року у справі №753/23672/16-ц та від 27 лютого 2019 року у справі №307/1186/17 дійшов висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Як вбачається з матеріалів даної справи, діти сторін: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживають разом з матір`ю, зокрема ОСОБА_4 повнолітня, зареєструвала шлюб, а ОСОБА_3 з 2020 року проживає разом із ОСОБА_1 , перебуває на його утриманні.

Оцінивши наявні у справі докази в сукупності та дійшовши висновку, що наведені ОСОБА_1 обставини мають істотне значення для вирішення спору, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги за первісним позовом про звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами, а також відмовив у задоволенні зустрічних вимог про стягнення заборгованості за аліментами, пені за їх несплату, оскільки обставини, що виникли, зокрема проживання сина з батьком та перебування його на утриманні батька, які підтверджується достатніми та допустимими доказами і показами свідків, мають істотне значення та є вагомими підставами для врахування судом при вирішенні питання про звільнення батька від сплати аліментів та заборгованості за ними.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів змінились обставини, зокрема донька сторін стала повнолітньою, почала проживати окремо від батьків, а син проживає з батьком та перебуває на його утриманні, у зв`язку з чим сукупність вказаних обставин дає право на звільнення батька від сплати аліментів та заборгованості по аліментах на користь матері, з якою діти вже не проживають.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки в порушення приписів норм процесуального права щодо обов`язку доказування і подання доказів, позивач за зустрічним позовом не надала належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивача за первісним позовом щодо обставин для звільнення останнього від сплати аліментів та заборгованості за ними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив питання про зміну матеріального і сімейного стану ОСОБА_1 та взагалі не визначив увесь період заборгованості зі сплати аліментів відповідачем за зустрічним позовом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст. 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини.

Посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки своєю ухвалою про забезпечення позову безпідставно зупинив виконання рішення суду, що набрало законної сили, не підлягають розгляду апеляційним судом, оскільки відповідно до п. 3 ч.1 ст.353 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову відноситься до категорії процесуальних рішень, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову від 29.10.2021 Літинський районний суд роз`яснив учасникам справи їх право на апеляційне оскарження даної ухвали шляхом подачі апеляційної скарги на неї протягом 15 днів з дня її проголошення.

Посилання апеляційної скарги про неврахування судом обставин щодо позбавлення співмешканки ОСОБА_1 батьківських прав щодо своєї дитини, на увагу не заслуговують, оскільки вказані посилання не є тими обставинами, що спростовують наявність істотних обставин для звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів та заборгованості за ними.

Аргументи апеляційної скарги, в їх сукупності, не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, доводи скаржника не дають правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Літинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук