Справа № 946/8634/21
Провадження № 2/946/1324/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Пащенко Т.П.,
при секретарі - Ророг Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-
В жовтні 2021 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 6203,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.04.2018 року біля 15 год. 55 хв. в м.Татарбунари Одеської області по вул.Степова, на території кафе «Тиха Поляна» сталася ДТП за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час цієї пригоди було заподіяно механічні пошкодження автомобілю марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 . На момент спричинення матеріальної шкоди діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9707204 від 13.01.2018 року, укладений ПрАТ «Страхова група «ТАС», згідно з яким позивач прийняв на себе ризики щодо експлуатації автомобіля марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в сумі 100 000 грн. та з розміром франшизи 00 грн. Відповідачка самовільно залишила місце ДТП. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2018 року, справа №500/3328/18, яка набрала законної сили, відповідачка була визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, які були передбачені ст.124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП. До позивача звернулися із повідомленням про ДТП та з заявою про страхове відшкодування. Позивач, відповідно до умов полісу №АК/9707204 від 13.01.2018 року в межах ліміту, з урахуванням франшизи, здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 19 788 грн. Відповідачка свої зобов`язання визнала, сплативши позивачу частину боргу у розмірі 13 585,00 рівними частинами протягом 2019 року та 2020 року, останній платіж був зроблений 06.04.2020 року. Таким чином, сума заборгованості відповідачки перед позивачем складає 6 203,00 грн. (19 788,00 грн.- 13 585,010 грн.). З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідачки суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 203,00 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що 23.04.2018 року біля 15 год. 55 хв. в м. Татарбунари Одеської області по вул. Степова, на території кафе «ТихаПоляна», ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнилась в безпеці маневру та скоїла наїзд на припарковане авто «TOYOTA CAMRY» державний знак НОМЕР_3 , не зупинивши транспортний засіб залишила місце ДТП без поважної причини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Дані обставини встановлені постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Відомості про те, що дана постанова суду оскаржувалась сторонами суду надано не було. Постанова набрала законної чинності 11.06.2018 року (а.с.4).
Отже, судом встановлено, що із вини ОСОБА_1 сталася ДТП, в результаті якої транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» державний знак НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження.
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9707204 від 13.01.2018 року, укладеного між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 було застраховано автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.5).
Згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу «TOYOTA CAMRY» державний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_3 (а.с.6).
26.04.2018 року до ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернувся ОСОБА_3 , власник автомобіля «TOYOTA CAMRY» державний знак НОМЕР_3 , із заявою про сплату страхового платежу у відповідності до страхового поліса №АК/9707204 від 13.01.2018 року року, у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7).
Частиною 1 ст.990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст. 9 (п.п. 9.1., 9.2.) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктом «в» ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування» серед обов`язків страховика визначено, що при настанні страхового випадку він має здійснити страхову виплату або страхове відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Оскільки відповідачка скоїла ДТП та покинула місце її скоєння, позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування, що підтверджується наданими позивачем доказами, то у відповідності до вимог пункту «в» ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідачки. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а отже, на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» підлягає стягненню з ОСОБА_1 в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою матеріальної шкоди.
Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості відповідачки перед позивачем складає 6 203,00 грн. (19 788,00 грн. - 13 585,00 грн.), які необхідно стягнути на користь позивача, отже, позов підлягає задоволенню.
Згідно платіжного доручення від 19.08.2021 року №2795 року (а.с.1) позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2270,0 грн. (а.с.31).
За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідачки відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,0 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280- 289 ЦПК України, ст. ст. 16,22, 990,1166, 1187,1188,1191 ЦК України, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко