РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/63/22

2/609/148/2022

20 квітня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Харлана М.В.

за участю:

секретаря судового засідання Семенюк О.І.

представника позивачів, адвоката Сідорова В.М.

представника відповідача, адвоката Корфа П.К.

свідка ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням комлексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» цивільну справу за позовом: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

до

відповідача: ОСОБА_4

вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального праворушення,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 26 січня 2022 року представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адвокат Сідоров В.М. (далі позивачі) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 (далі відповідач) з вимогою про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального праворушення.

2. Позов обґрунтований тим, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є потерпілими у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 26 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 17.11.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено йому за даним кримінальним проступком покарання у виді громадських робіт строком 200 годин. Зазначений вирок суду набрав законної сили 18.12.2021 року.

У позові вказує, що при розгляді кримінального провадження було встановлено, що 25 вересня 2021 року, близько 22 год. 00 хв., у ОСОБА_4 який перебував на території ринку м. Шумськ, що знаходиться за адресою вул. Ринкова Площа, 34, м. Шумськ, Кременецького району Тернопільської області, через раптово виниклі неприязні відносини, під час словесного конфлікту із ОСОБА_2 , виник кримінально - протиправний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, ОСОБА_4 , який 25 вересня 2021 року, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи на території ринку м. Шумськ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, наніс один удар правим кулаком в обличчя ОСОБА_2 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_2 , тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо-орбітальної ділянки зліва, який за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Крім того, продовжуючи свою протиправну діяльність, в ОСОБА_4 на зауваження ОСОБА_3 щодо припинення неправомірних дій відносно ОСОБА_2 , виник кримінально - протиправний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, ОСОБА_4 , який 25 вересня 2021 року, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи на території ринку м. Шумськ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, наніс один удар правим кулаком в ліву частину обличчя ОСОБА_3 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_3 , тілесні ушкодження у вигляді: рани слизової оболонки верхньої губи, яка за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Зазначає, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 позивачі зазнали фізичного болю, приниження їх честі і гідності, що супроводжувались болісними відчуттями, значним емоційним стресом, почуттям образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги та страху за своє здоров`я.

Також дані обставини спричинили негативні зміни у їх житті, а саме постійні думки та спогади про наслідки психотравмуючих обставин кримінального правопорушення, тривогу, нервозність та переживання з приводу подальшої роботи.

Наслідки події, що мала місце з вини відповідача, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу позивачами, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, що вимагають компенсаторних можливостей для їх подолання.

Позивачі вважають, що грошова сума у розмірі 20000 гривень кожному з них є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану їм відповідачем моральну шкоду.

Просить суд позов задовольнити.

10.02.2022 року відповідачем ОСОБА_4 на адресу суду подано відзив, згідно якого останній просить суд відмовити в задоволенні позову, вважає позовні вимоги позивачів необґрунтованими та безпідставними, а размір моральної шкоди на суму сорок тисяч гривень жодним чином невмотивованим.

Вказує, що у справі не проволились судово-медичні експертизи на визначення ступені тілесних ушкоджень позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Крім того, позивачі з невідомих причин під час кримінального провадження та розгляду справи в суді цивільний позов не заявляли.

Відповідач ОСОБА_4 у відзиві зазначає, що на даний час він ніде не працює, доходів не отримує, навчається на другому курсі Західно-Українського Національного Університету та фактично знаходиться на утриманні своїх батьків. Батько, ОСОБА_5 не працює, оформлений по догляду за дитиною інвалідом.

З врахуванням наведеного, просить суд відмовити позивачам в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адвокат Сідоров В.М. позовні вимоги підтримав повністю із підстав зазначених у позові та просив їх задовольнити. В подальшому заявив клопотання про продовження судового засідання у його відсутність за наявними матеріалами у справі.

Представник відповідача ОСОБА_4 , адвокат Корф П.К. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що на даний час ОСОБА_4 ніде не працює, доходів не отримує, навчається на другому курсі Західноукраїнського національного університету та фактично знаходиться на утриманні своїх батьків. Зазначив, що визначений позивачами розмір компенсації не є об`єктивним, справедливим та співрозмірним обсягу страждань. Вважає, що позивачам моральна шкода повинна була б визначатися виходячи виключно із об`єктивних обставин, які би вказували на характер і обсяг страждань, яких зазнав кожен із позивачів і відповідали б засадам розумності, виваженості, справедливості та в цілому нормам чинного законодавства України. Тому, вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є явно завищеними, не відповідають засадам розумності, а тому просить позовні вимоги позивачів задовольнити частково.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_1 дала покази про те, що їх родина на даний час знаходиться у скрутному матеріальному становищі, в родині виховується дитина - інвалід, догляд за якою здійснює її чоловік, ОСОБА_5 , який ніде не працює. На даний час працює тільки вона, та її дохід за місяць складає 8500 грн.

Син ОСОБА_4 також ніде не працює, доходів не отримує, навчається на другому курсі Західно-Українського Національного Університету, контрактна основа та повністю знаходиться на її утриманні.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за зазначеною позовною заявою, по справі призначено підготовче судове засідання на 16 лютого 2022 року, у зв`язку із заявою позивача підготовчий розгляд справи відкладено на 03 березня 2022 року, у зв`язку із заявою позивача підготовчий розгляд справи відкладено на 23 березня 2022 року, у зв`язку із клопотанням представника позивачів підготовчий розгляд справи відкладено на 11 квітня 2022 року.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року справу призначено до судового розгляду на 13 квітня 2022 року, у зв`язку із клопотанням представників позивачів судовий розгляд справи відкладено на 20 квітня 2022 року.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

5. Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 17.11.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено йому за даним кримінальним проступком покарання у виді громадських робіт строком 200 годин. Зазначений вирок суду набрав законної сили 18.12.2021 року.

Відповідно до вироку суду встановлено, що 25 вересня 2021 року, близько 22 год. 00 хв., у ОСОБА_4 який перебував на території ринку м. Шумськ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , через раптово виниклі неприязні відносини, під час словесного конфлікту із ОСОБА_2 , виник кримінально - протиправний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, ОСОБА_4 , який 25 вересня 2021 року, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи на території ринку м. Шумськ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, наніс один удар правим кулаком в обличчя ОСОБА_2 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_2 , тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо-орбітальної ділянки зліва, який за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Крім того, продовжуючи свою протиправну діяльність, в ОСОБА_4 на зауваження ОСОБА_3 щодо припинення неправомірних дій відносно ОСОБА_2 , виник кримінально - протиправний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, ОСОБА_4 , який 25 вересня 2021 року, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи на території ринку м. Шумськ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, наніс один удар правим кулаком в ліву частину обличчя ОСОБА_3 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_3 , тілесні ушкодження у вигляді: рани слизової оболонки верхньої губи, яка за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

6. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_4 від 14 лютого 2022 року, складеного комісією в складі секретаря Великодедеркальської сільської ради - Святинюк В.П., головного спеціаліста сектору служби у справах дітей Сірук Е.Я., працівника сільської ради ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_4 являється студентом денної форми навчання Тернопільського національного економічного університету. В сім`ї виховується неповнолітній брат ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , 2011 року народження, який має інвалідність. Сім`я проживає за рахунок отримання заробітньої плати матір`ю та тимчасових підробітків батька.

7. Довідкою № 253, виданої 10.02.2022 року Західноукраїнським національним університетом підтверджено, що ОСОБА_4 навчається на 2 курсі Західноукраїнського національного університету за спеціальністю «Фізична культура і спорт», денної контрактної форми навчання.

8. Згідно довідки № 254, виданої 10.02.2022 року Західноукраїнським національним університетом вбачається, що за період з серпня 2021 року по січень 2022 року стипендія ОСОБА_4 не нараховувалась.

9. Згідно довідки № 15 від 16 березня 2022 року виданої Відділом освіти, сім`ї молоді спорту культури і туризму В.Дедеркальської сільської ради розмір доходу ОСОБА_1 за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року склав 59448,33 грн.

10. Судом встановлено, що в родині ОСОБА_4 виховується неповнолітній ОСОБА_8 , 2011 року народження, який має інвалідність, що підтверджується випискою із медичночної карти стаціонарного хворого № 002045/2020 Національного інституту хірургії та транспланталогії ім. А.А. Шалімова; формою індивідуальної прогами реабілітації інваліда, що видається лікарсько - консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів, рахунком на оплату №22002 від 30 серпня 2021 року, актом про надані медичні послуги №2021.012674 ID 85866.

ІV. Оцінка Суду.

11. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

12. За положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

13. Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

14. Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

15. Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31 березня 1995 року №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

16. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

17. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Оцінюючи вимоги позивачів про заподіяння моральної шкоди, суд вважає, що позивачі зазнали негативних емоції, змістом яких є постійні думки та спогади про наслідки психотравмуючих обставин кримінального правопорушення, тривогу, нервозність та переживання з приводу подальшої роботи. З урахуванням вразливого стану позивачів, негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду було завдано.

18. У постанові від 05.12.2018 у справі N 210/5258/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Велика Палата Верховного Суду не погодилася з судами першої й апеляційної інстанцій, які задовольнили позовну вимогу у розмірі майже вчетверо меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навели мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди (п. 68, 70).

Отже, зменшуючи визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди, суди повинні наводити відповідні мотиви.

Суд дійшов висновку, що заявлений позивачем ОСОБА_2 розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 20000,00 гривень, позивачем ОСОБА_3 - 20000,00 гривень є завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнали позивачі, суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості.

Суд виходить з того, що встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілих (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для даної людини способу життя.

При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення.

Тому з урахуванням фактичних обставин справи, глибину душевних страждань позивачів, які через дії відповідача отримали фізичний біль, а отже, очевидним є те, що вони зазнали негативних переживань та емоцій, порушився звичний устрій їх життя.

Враховуючи, що ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні проступку, внаслідок якого позивачі отримали тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, беручи до уваги їх характер, обставини спричинення шкоди, фізичні та моральні страждання позивачів та наслідки ушкоджень, виходячи з засад розумності та справедливості та усталеної судової практики суд вважає що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 в користь: позивача ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 2500,00 гривень, позивача ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 2500,00 гривень.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

19. Щодо стягнення судових витрати, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що позивачі звільнені від сплати судового збору, а тому враховуючи, що позов задоволено, підлягають стягненню судовий збір з відповідача в користь держави.

Оскільки позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню частково, а саме, згідно розрахунку: 2500,00 грн. (задоволена частина вимог) : 20000,00 (ціна позову)) х 100 = 12,5 %, а тому, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 312,50 грн (12,5% від 2500,00 грн.), та згідно розрахунку: 2500,00 грн. (задоволена частина вимог) : 20000,00 грн. (ціна позову)) х 100 = 12,5 %, а тому, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 312,50 грн. (12,5% від 2500,00 грн.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог.

З цих підстав,

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального праворушення - задовольнити частково.

1. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди, заподіяної кримінальним проступком.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди, заподіяної кримінальним проступком.

В решті позову відмовити.

3. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 625 гривень 00 копійок, решту 1359,80 (тисяча триста п`ятдесят дев`ять) гривень 80 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення складено 20 квітня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: М. В. Харлан