Справа №303/2613/22
2-з/303/7/22
УХВАЛА

15 квітня 2022 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Куцкір Ю.Ю., розглянувши в м.Мукачево заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову поданої до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову поданої до подання позовної заяви.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком з надвірними спорудами та прибудовами, що розташований у АДРЕСА_1 .

31.03.2008 року між ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_4 був укладений Договір дарування вищезазначеного будинку, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №1192. Право власності за позивачем на житловий будинок було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Мукачівським РБТІ та ЕО 14.05.2008 року за №767. Однак, на час укладення даного договору дарування, батько позивача стверджував, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, не оформлена (не приватизована), а тому договір щодо відчуження відповідної земельної ділянки не був укладений.

Однак, у березні 2022 року ОСОБА_1 дізналася, що її будинок розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :01:024:0011, площею 0,15 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, державну реєстрацію якої здійснено Управлінням Держгеокадастру у Мукачівському районі ще 19.03.2007 року. Тобто, на час укладення 31.03.2008 року Договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , земельна ділянка мала кадастровий номер :01:024:0011, була приватизована та належала на праві власності ОСОБА_4 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , земельну ділянку, кадастровий номер :01:024:0011, разом ще з одним будинком, розташованим на цій ділянці та який має адресу АДРЕСА_2 , успадкувала за заповітом ОСОБА_3 .

У березні 2022 року ОСОБА_3 розпочала вчиняти неодноразові протиправні спроби проти волі ОСОБА_1 , вселитись в житловий будинок АДРЕСА_1 та виселити з цього будинку проживаючих в ньому за згодою ОСОБА_1 осіб, стверджуючи, що житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на землі, яка належить ОСОБА_3 , а тому, нібито, ніхто окрім неї та її сім`ї не має права користуватись цим будинком та подвір`ям (земельною ділянкою).

У свою чергу, з метою вселення у будинок АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 неодноразово ломилася у вхідні двері будинку, у темний час доби, вимикала світло в будинку на лічильнику, який розташований зовні будинку, пошкоджувала майно, належне ОСОБА_1 .

Також, 02.04.2022 року камерами відеоспостереження, встановленими якраз в цей день на будинку АДРЕСА_2 , зафіксовано такі факти перешкоджання ОСОБА_1 у користуванні будинком зі сторонни ОСОБА_3 .

Заява про забезпечення позову розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, тобто не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Статтею 151 ЦПК України передбачені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в п. 3, 4, 7 ч. 1, в якій повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Заявляючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову, представник позивача ОСОБА_2 тільки припускає, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Крім цього, представник позивача в поданій заяві обмежився тільки загальним формулюванням та поняттям підстав для забезпечення позову без правового обгрунтування такого.

Окремо слід зазначити, що представник позивача на підтвердження своїх вимог надав суду USB-флеш накопичувач із відеозаписами з камер спостереження за будинком, однак під час спроби огляду судом відповідних файлів USB-флеш накопичувача, жоден із них не відтворювався, чим самим позбавлено суд з`ясувати та перевірити всі обставини, які обґрунтовує представник позивача та всебічно розглянути заяву відповідно до вимог ЦПК України.

Таким чином, в матеріалах заяви відсутні належні та допустимі докази, якими обґрунтовує представник позивача заявлені вимоги, а отже заходи забезпечення позову, які просить представник позивача не мають правового зв`язку з предметом позовних вимог, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю, недоведеністю у існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, що:

- перешкоджають доступу до вхідних дверей та підвалу житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку, позначеного літ. «А», побудованого з саману, цегли, житлова площа якого становить 62,5 кв.м., загальна площа становить 96,7 кв.м., сарай, позначений літ. «Б», побудований з цегли, сарай, позначений літ. «В», побудований з цегли, вбиральня, позначена літ. «Г», побудована з досчу, споруди під №1, 3 з металу, ОСОБА_1 та особам, які за її згодою проживають у цьому будинку;

- відключення, перекриття, пошкодження систем газопостачання, електропостачання, водопостачання та відеоспостереження житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку, позначеного літ. «А», побудованого з саману, цегли, житлова площа якого становить 62,5 кв.м., загальна площа становить 96,7 кв.м., сарай, позначений літ. «Б», побудований з цегли, сарай, позначений літ. «В», побудований з цегли, вбиральня, позначена літ. «Г», побудована з досчу, споруди під №1, 3 з металлу відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Ю.Ю. Куцкір