Справа № 288/228/22
Провадження № 2/288/195/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якій вказує, що відповідач є її батьком, він згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області сплачував аліменти на її утримання. З січня 2022 року позивачу виповнилось 18 років і тому стягнення аліментів припинилось, з 2019 року вона навчається.

Незважаючи на те, що навчання у неї безкоштовне, її мати несе витрати на її утримання: харчування, проїзд на навчання, оплата за гуртожиток, фізичний та моральний розвиток.

У відповідності до чинного законодавства батьки мають утримувати повнолітню дитину, яка навчається до досягненню 23 років.

Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на навчання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи з дати подачі позову до суду та до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових доказів щодо заперечення проти позову.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю та безпідставністю, або частково задовольнити позовні вимоги, так як на даний час він не може надавати матеріальну допомогу на період навчання дочки у зв`язку з тим, що у нього нова сім`я, він має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей. Також його стан здоров`я є вкрай незадовільним та він потребує лікування як амбулаторного так і стаціонарного, що підтверджується наданими доказами. Раніше він вчасно сплачував аліменти до досягнення дитиною 18 років, однак на даний час його матеріальний стан погіршився. Розмір аліментів, який може бути присуджений на третю дитину має становити 1/6 частину всіх доходів. Також просить розгляд справи здійснити за його відсутності /а.с. 19-41/.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з статтями 274-279 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , запис за № 39.

Відповідно до довідки № 10 від 12 січня 2022 року виданої Житомирським фаховим коледжом культури і мистецтва імені Івана Огієнка Житомирської обласної ради, ОСОБА_1 навчається в Житомирському фаховому коледжі культури і мистецтва імені Івана Огієнка Житомирської обласної ради на ІІІ курсі, спеціальність менеджмент СКІД, денна форма навчання за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року.

Згідно довідки № 11 від 12 січня 2022 року виданої Житомирським фаховим коледжом культури і мистецтва імені Івана Огієнка Житомирської обласної ради, ОСОБА_1 дійсно проживає в гуртожитку даного коледжу і оплата за місяць становить 600 гривень з 01.02.2022 року.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 21 листопада 2008 року Виконкомом Калинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, 21 листопада 2008 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 », актовий запис за № 2 /а.с. 21/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 06 липня 2011 оку Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , актовий запис за № 398 /а.с. 22/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 26 жовтня 2017 року Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , актовий запис № 540 /а.с. 23/.

Як вбачається з наданих відповідачем ОСОБА_2 виписок з медичної карти, консультативного висновку спеціаліста та інших документів, він має незадовільний стан здоров`я та потребує постійного лікування /а.с. 26-41/.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного Кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Стаття 198 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як вбачається з частини 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно статті 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що відповідач виплачував аліменти на утримання дочки до досягненню нею 18 років, проте на даний час їй виповнилось 18 років і вона навчається у коледжі, тому відповідач має утримувати свою повнолітню дочку, яка навчається, так як вона потребує матеріальної допомоги.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до пункту 8 статті 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти на період її навчання в розмірі 1/4 частки його доходів, проте судом встановлено, що сімейний стан відповідача на даний час змінився, він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, стан його здоров`я погіршився та він потребує постійного лікування, що підтверджено наданими ним доказами /а.с. 21-41/.

Крім того, суд бере до уваги також те, що навчання позивача ОСОБА_1 безкоштовне, за державним замовленням, і тому не потребує витрат в цій частині /а.с. 5/.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів судом враховується також те, що аліменти, які має сплачувати відповідач на навчання дитини це платіж на утримання дочки, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вона потребують, зокрема, у зв`язку із навчання. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов`язку, який є в обох із батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним.

Також позивачем не надано суду беззаперечних доказів наявності у відповідача такого матеріального стану, який би дозволяв йому сплачувати аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини його заробітку.

У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач в порушення вимог ст. ст. 76-81 ЦПК України не довела суду, що вона потребує аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку ( доходу) відповідача.

За таких обставин, суд, слідуючи принципам розумності та справедливості, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до завершення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 гривні.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства»; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3; статтями 7, 180, 181, 182, 185, 191, 198-200 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 211, 258, 259, 263-265, 274 - 279, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на її навчання, у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з часу подання позовної заяви, тобто з 14 лютого 2022 року і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення дитиною 23 років.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник