Провадження №22-ц/824/594/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою громадської організації «Українська асоціація студентів» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року у справі за позовом громадської організації «Українська асоціація студентів» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист ділової репутації.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 о 13 год. 27 хв. відповідач, із використанням свого облікового запису у соціальній мережі Facebook « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розмістив під дописом на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціальній мережі Facebook за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 коментар наступного змісту: « ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) Шановний лідер ГО УАС, що рекомендує іншим ОСС (студсамоврядуванню) бути «органими» і не отримувати 0,5 відсотка фінансування на студентів, з аргументами що студенти гірше витратять гроші на себе ніж корупційна адміністрація ВУЗів. При цьому ваша го гранти сама отримує, не цурається і не боїться відповідальності, при цьому має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень. (пошук у гуглі допомагає) Дякую за повчання та увагу до діяльності #НМРУ. Доречі проект УАС також подані на конкурси, це можна сприймати як відмову від транспартності перед студентами України? В рамках моніторингу конкурсів проектів для мол. го та патріотичного виховання пропонуємо усім студентам приєднатись та промоніторити улюблену го на 1,2 мільйони студентів, хто ніколи не завищує цифри репрезентативності, або інші організації учасники конкурсу».

Твердження про те, що позивач «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень» було поширено у мережі Інтернет, а саме шляхом розміщення коментаря до допису на публічно доступній сторінці у соціальній мережі Facebook, в наслідок чого ця інформація стала публічно доступною і була повідомлена невизначеному колу осіб - користувачам мережі Інтернет.

Зазначена інформація, на думку представника позивача, стосується конкретної юридичної особи - громадської організації «Українська асоціація студентів», оскільки поширюючи вказане твердження у коментарі відповідач безпосередньо зазначив абревіатуру («ГО УАС»), яка відповідає скороченому найменуванню позивача, а вислів «ваша го» стосується тієї самої організації. Це також підтверджується і тим, що відповідний коментар відповідача був відповіддю на коментар ОСОБА_2 (розміщений із використанням облікового запису у соціальній мережі Facebook « ОСОБА_2 »), який є віце-президентом з питань міжнародного співробітництва громадської організації «Українська асоціація студентів». Таким чином, на думку представника позивача, виходячи із звичайного розуміння смислу тексту коментаря відповідача, не можна дійти іншого висновку, окрім того, що таке твердження стосується безпосередньо позивача.

При цьому, на думку представника позивача, таке твердження не відповідає дійсності. У цьому твердженні відповідач стверджує, що позивач «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень», яке є фактичним твердженням. Його аналіз свідчить про те, що у ньому ідеться про нібито існування кримінальних проваджень («справ»), які розслідуються Службою безпеки України щодо певних корупційних правопорушень «на мільйони гривень», у яких задіяний позивач.

Поширюючи це твердження, відповідач надав перекручену і неповну інформацію, що також зумовлює його недостовірність. Так, Солом`янським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0012676 від 01.11.2017 р. за фактом вчинення кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 191 ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. Сам позивач у вказаному кримінальному провадженні має статус потерпілого. Таким чином, інформація щодо кримінального провадження була поширена відповідачем неповно, без вказання конкретних обставин, які складають його фабулу, що призвело до фактичного викривлення цієї інформації та створення хибного уявлення про те, що позивач безпосередньо задіяний у певних корупційних правопорушеннях. З цих підстав, на думку представника позивача, це твердження також є недостовірним.

Поширення твердження позивача порушує особисте немайнове право позивача, а саме право на недоторканість ділової репутації.

Крім того, на думку представника позивача, обліковий запис « ОСОБА_1 » у соціальній мережі Facebook належить саме позивачу, при цьому посилається на призумцію, за якою ім`я, зазначене в обліковому записі у мережі Facebook, відповідає дійсному імені особи, яка ним користується, а відтак усі дії, вчинені від імені цього облікового запису, мають вважатись такими, що вчинені відповідною особою.

З урахуванням заяви про часткову відмову від позову від 26.05.2021 року просив суд визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію ГО «Українська асоціація студентів», інформацію, поширену ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook на вебсторінці за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 за змістом якої громадська організація «Українська асоціація студентів» «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень» та зобов`язати ОСОБА_1 оприлюднити у життєписі своєї особистої сторінки у соціальній мережі Facebook « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ІНФОРМАЦІЯ_1) резолютивну частину судового рішення упродовж 3 днів з дня набрання ним законної сили.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, позивач направив апеляційну скаргу, якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

16 лютого 2022 року до Київського апеляційного суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, не погоджуючись із викладеними у апеляційній скарзі доводами, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 о 13 год. 27 хв. від імені облікового запису « ОСОБА_1 » у соціальній мережі Facebook було розміщено під дописом на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціальній мережі Facebook за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 коментар наступного змісту: « ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) Шановний лідер ГО УАС, що рекомендує іншим ОСС (студсамоврядуванню) бути «органими» і не отримувати 0,5 відсотка фінансування на студентів, з аргументами що студенти гірше витратять гроші на себе ніж корупційна адміністрація ВУЗів. При цьому ваша го гранти сама отримує, не цурається і не боїться відповідальності, при цьому має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень. (пошук у гуглі допомагає) Дякую за повчання та увагу до діяльності #НМРУ. Доречі проект УАС також подані на конкурси, це можна сприймати як відмову від транспартності перед студентами України? В рамках моніторингу конкурсів проектів для мол. го та патріотичного виховання пропонуємо усім студентам приєднатись та промоніторити улюблену го на 1,2 мільйони студентів, хто ніколи не завищує цифри репрезентативності, або інші організації учасники конкурсу».

Відповідно до експертного висновку від 01.02.2019 р. № 19/2019-ЕВ-ЦК, 23.01.2019 р. консорціумом «Український центр підтримки номерів і адрес» було проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінки за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із використанням облікового запису у соціальній мережі Facebook « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було розміщено під дописом на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціальній мережі Facebook за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 коментар вищезгаданого змісту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що автором спірної інформації є відповідач, однак виходив із того, що в ході розгляду справи не було належним чином доведено факту відношення такої інформації до позивача, а також зазначив про оціночний характер таких тверджень обумовлює неможливість її сприймання як твердження про факт.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідач апеляційну скаргу до суду не подав, відтак апеляційний суд вважає, що він погоджується із оскаржуваним рішенням. За таких умов апеляційний розгляд здійснюється в розрізі оцінки доводів апелянта.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з посиланнями апелянта на те, що розповсюдження інформації стосується саме громадської організації «Українська асоціація студентів». Дана інформація була висловлена по відношенню до ОСОБА_2 як лідера громадської організації «Українська асоціація студентів», скорочено ГО «УАС», яка є офіційною назвою позивача, про що зазначено в статуті вказаної громадської організації (том 1, а.с. 27).

При цьому колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із доводами відповідача про неможливість ідентифікації об`єкта, щодо якого розповсюджена вищевказана інформація, на тій підставі, що таку скорочену назву офіційно мають ще декілька інших юридичних осіб. Відповідач не заперечує пов`язаність особи ОСОБА_2 саме з ГО «УАС», тому звернення до нього як до лідера ГО «УАС» дає можливість ідентифікувати таку організацію саме як позивача.

В той же час колегія суддів апеляційного суду в повній мірі погоджується із позицією суду першої інстанції щодо оцінки характеру спірного висловлювання.

Позивач вважав, що фраза: «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень» є твердженням про наявність відкритих конкретних кримінальних проваджень відносно позивача, які розслідуються органами СБУ. В той же час, зважаючи на зміст досліджуваної фрази, наведене формулювання з точки зору суду жодним чином не може вважатися повідомленням про конкретний факт наявності конкретних відкритих кримінальних проваджень по відношенню до позивача, а її трактування позивачем є виключно суб`єктивним і не може вважатися беззаперечним та однозначним.

Відповідно до положень ст.30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації чи у соціальній мережі з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У відповідності до ст.302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування.

Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Зі змісту цієї норми випливає, що свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч.2 ст.10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та ст.10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Цивільно-правовий захист честі, гідності та ділової репутації від певних висловлювань допустимий лише при дотриманні свободи думки і слова, вільного вираження своїх поглядів та переконань, закріплених в ст.34 Конституції України.

У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі № 461/9631/15-ц (провадження № 61-14857св18) зазначено: «тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо її застосування».

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно із положеннями ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи або посадової особи рівня суспільного значення та її діяльність становить суспільний інтерес. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria).

Правильність думки чи оцінки тієї чи іншої особи може бути предметом думки, оцінки інших осіб, але не предметом повноважень судової влади. Вони можуть оспорюватись у порядку полеміки, у тому числі й у друкованому засобі, по радіо чи в телепередачі або іншим адекватним способом. Разом із тим, судді повинні забезпечувати справедливу рівновагу при застосуванні конституційних прав на захист гідності і честі, з одного боку, та свободи слова - з другого.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо певних обставин не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

У рішенні від 10 серпня 2006 року у справі «Ляшко проти України» (Lyshkо v. Ukraine) Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Конвенції застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство».

Стосовно фрази: «має справи в сбу щодо корупції на мільйони гривень» апеляційний суд зазначає наступне:

В даній фразі жодним чином не повідомляється про конкретний факт та конкретну обставину. В даному випадку відповідач лише висловлює своє судження, яке не може бути сприйняте в якості повідомлення про факт, що виключає можливість притягнення осіб до відповідальності за таке висловлювання.

За таких умов позов громадської організації «Українська асоціація студентів» не підлягає до задоволення, що й було належним чином констатовано судом першої інстанції. Зважаючи на вищевикладене, колегія вважає, що апелянтом не було належним чином доведено своїх апеляційних вимог, відтак підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами розгляду справи колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадської організації «Українська асоціація студентів» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько