Ухвала

14 квітня 2022 року

місто Київ

справа № 296/2969/19

провадження № 61-3053ск22

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 24 січня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Доманевський», треті особи: Житомирська міська рада, ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9» Житомирської міської ради, про визнання недійсним правочину щодо приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс та зобов`язання повернути документи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22 лютого 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 24 січня 2022 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

І. Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

За змістом оскаржуваних рішень ОСОБА_1 у березні 2019 року звернулася до суду із позовом з вимогами про:

- визнання недійсним правочину щодо приймання-передачі з балансу на баланс житлового комплексу або його частини;

- зобов`язання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Доманевський» повернути до Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 3» Житомирської міської ради (далі - КП «ВЖРЕП № 3») отримані ним згідно з актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 30 червня 2017 року документи, а саме: картки обліку зареєстрованих осіб в кількості - 7 шт.; форма Б - 3 шт.; поквартирний реєстр карток зареєстрованих осіб, засвідчений печатками сторін; інвентарну справу № 10844 на квартирний (багатоповерховий житловий) будинок з планами поверхів та експлуатацією приміщень до плану будинку; схему прибудинкової території; акт обміру прибирання території двірниками КП «ВЖРЕП № 3»; схему інженерного обладнання, у тому числі: холодного водопостачання, каналізації.

Отже, позивачем подано позов із двома вимогами немайнового характеру.

Сума судового збору за подання позовної заяви за вимогами немайнового характеру, з якою звернулася у 2019 році фізична особа у цій справі, становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768, 40 грн).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки у справі пред`явлено дві вимоги немайнового характеру розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання такого позову, складав 1 536, 80 грн, за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 3 073, 60 грн (1 536, 80 х 200 %).

До касаційної скарги додано докази на підтвердження сплати судового збору у розмірі 1 536, 00 грн, втім, з врахуванням змісту позовних вимог немайнового характеру та взявши до уваги наведені Верховним Судом розрахунки, сплачений заявником розмір судового збору є недостатнім.

За наведених обставин заявнику потрібно доплатити судовий збір у розмірі 1 537, 60 грн (3 073, 60 - 1 536, 00) та надати оригінал відповідної квитанції або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору потрібно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

ІІ. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Заявник визначив як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норму права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 910/12224/17, у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 200/5546/16-ц, від 05 березня 2019 року у справі № 910/350/18;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норму права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі № 806/1536/17;

- (2) відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521 «Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відповідно до статей 1 та 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», але без застосування статті 11 цього Закону.

Аналіз змісту поданої касаційної скарги дає Верховному Судові підстави для висновку, що наведений заявником другий довід потребує уточнення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) (підпункт 1 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

За наведених обставини, посилаючись на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 806/1536/17, заявник зобов`язана уточнити номер судової справи (провадження), а також зазначити дату ухвалення відповідної постанови судом касаційної інстанції. Тому заявнику потрібно подати уточнену касаційну скаргу, у якій зазначити обґрунтовані підстави подання касаційної скарги, відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Суд роз`яснює, якщо заявник не усуне недоліки поданої касаційної скарги у строк, встановлений судом, така скарга вважатиметься неподаною і буде повернута цій особі (частина друга статті 393, частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 24 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Доманевський», треті особи: Житомирська міська рада, ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9» Житомирської міської ради, про визнання недійсним правочину щодо приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс та зобов`язання повернути документи, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційні скарги вважатимуться неподаними та будуть повернуті заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний