Справа № 930/2985/21
Провадження №2/930/204/22
У Х В А Л А
26.04.2022 року м. Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої - судді Войницької Т.Є.,
за участю секретаря судового засідання Вакар Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петренко Олесі Миколаївни про забезпечення позову,-
22.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників судового розгляду в судове фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову, зокрема є: заборона вчиняти певні дії.
Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відтак, при обрані заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.
З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки, з приводу якої подано заяву про забезпечення позову.
Вказана земельна ділянка за договором оренди від 01.11.2014 перебуває в оренді відповідача - ФОП ОСОБА_2 .
Суд вважає, що заборона вчиняти будь-які дії стосовно обробітку чи використання земельної ділянки може суттєво вплинути на господарську діяльність відповідача, який має статус фізичної особи - підприємця та потягнути за собою втрати матеріального характеру як самого відповідача, так і інших осіб.
До того ж, на переконання суду, вжиття таких заходів суперечить встановленому ст. 5 ЗК України принципу земельного законодавства щодо забезпечення раціонального використання та охорони земель.
Крім того, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів особи у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.
Позовна вимога про розірвання договору оренди землі, про яку просить позивач ОСОБА_1 , полягає у констатації цього факту. Тобто, у разі задоволення позовної вимоги, таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а тому невжиття обраного позивачем виду забезпечення позову не може істотно ускладнити чи унеможливити його виконання.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони ФОП ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо подальшого використання земельної ділянки слід відмовити за необґрунтованістю.
Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд,-
У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Петренко О.М. про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Є. Войницька