26.04.2022
Справа № 201/2422/22
Провадження № 2о/201/85/2022
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

26 квітня 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вкзаною заявою. В заяві зазначали, що 24 червня 2015 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ознайомившись із матеріалами поданої заяви, на підставі ст. ст. 175, 185 ЦПК України, вважаю за можливе залишити її без руху з наступних підстав.

Шлюб припиняється шляхом його розірвання за заявою подружжя або одного з них судом чи органом реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суд враховує, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених ст. ст. 106, 107 СК України. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК України; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Як встановлено, заява подана не в повній відповідності до вимог ст. 109 СК України, а саме, заявниками не надано письмовий договір між подружжям про розмір аліментів на утримання дитини, який має бути нотаріально посвідчений.

В матеріалах справи наявний договір, укладений між заявниками щодо визначення місця проживання дитини, участі у вихованні та утриманні дитини.

Так, відповідно до п. 4 вказаного договору після припинення шлюбних відносин, мати зобов`язується приймати спільну і рівну за обсягом з батьком участь у забезпеченні життя дитини.

Будь-яких інших пунктів щодо розміру та порядку утримання дитини укладений між батьками договір не містить.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частиною 9 статті 10 ЦПК України передбачено, що в разі коли спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Даним положенням позовна заява не відповідає, зокрема в частині зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування це - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місце проживання це - житло, розташованена території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Як видно з матеріалів справи, заявники звертаються до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за фактичною адресою проживання ОСОБА_1 , з яким проживає спільна дитина подружжя ( АДРЕСА_1 ), проте належних доказів проживання заявника за вказаною адресою суду не надають, що унеможливлює визначення підсудності даної справи Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

При цьому, заявниця ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_2 . Печіще (докази чого додані до матеріалів заяви).

Таким чином, у разі пред`явлення заяви за місцем проживання/перебування, заявника ОСОБА_1 , останній має надати суду один із вищезазначених документів, які підтверджують місце його проживання/перебування, зокрема саме у Соборному районі м. Дніпра, з метою визначення підсудності даної справи Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до положень п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Заява не відповідає вищезазначеному положенню ст. 175 ЦПК України, а тому, пропоную заявникам усунути вказаний недолік.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - залишити без руху, надавши заявникам строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали, про що їх повідомити.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Копію ухвали надіслати заявникам.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою на офіційному веб-порталі Судової влади України: http://court.gov.ua/fair/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.С. Наумова