Справа № 700/189/22
Провадження № 2/700/123/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Лисянка цивільну справу №700/189/22 провадження №2/700/123/22 за позовом ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Він є спадкоємцем померлої за заповітом. Як спадкоємець за заповітом звернувся до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. За таких обставин змушений звернутися до суду та просить визнати за ним право власності на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 .

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.07.2021 року.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець залишила заповіт, згідно з яким заповіла вище вказане майно на користь позивача.

Позивач як спадкоємець за заповітом звернувся до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво на право на спадщину за заповітом на Ѕ частку земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.02.2022 року № 436.

Однак, відповідно до постанови державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 22.02.2022 року № 263/02-31, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Із довідки виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області від 31.03.2022 року № 117 вбачається, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 та мала такий склад сім`ї: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області с. Журжинці від 31.03.2022 року № 118, згідно записів погосподарської книги № 1, житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 . Правовстановлюючі документи на житловий будинок не виготовлялися.

Слід зазначити, що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 , яка зазначила, що не заперечує проти прийняття житлового будинку її братом ОСОБА_1 після смерті їх матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ч.1 ст.1225 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1261,1269, 1270 ЦК України, ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб