КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/144/2022
справа № 363/557/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 липня 2021 року, постановлене суддею Рудюком О.Д. по цивільній справі за позовом Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації, Київського обласного та по місту Києву управлінні лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» до ОСОБА_2 про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою та знесення самочинно побудованих будівель,

У С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою та знесення самочинно побудованих будівель, посилаючись на те, що під час досудового слідства установлено, що розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 25.12.2013 року № 491 ОСОБА_2 у довгострокове тимчасове користування терміном на 49 років для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей виділено лісову земельну ділянку загальною площею 0,3115 га, що перебуває у постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та розташована на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району, без вилучення її у постійного користувача та без зміни цільового призначення. Між ОСОБА_2 та ДП «Вищедубечанське лісове господарство» укладено договір про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 01.12.2014 року № 61, який 08.12.2014 року зареєстровано в Київському обласному та по м. Києву управлінні лісового та мисливського господарства за № 7. ТОВ «Центр АПЛД» на замовлення ОСОБА_2 розроблено проектний план благоустрою лісової ділянки, переданої останньому у постійне користування на підставі вказаного договору. В подальшому 25.10.2017 року за участі представників ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та головного інспектора ДАБІ у Київській області проведено огляд лісової ділянки, та установлено, що на ній побудовано одну двоповерхову будівлю з мансардним поверхом невизначеного призначення орієнтовними розмірами 7х9 метрів, влаштовану на залізобетонному фундаменті та дві одноповерхові будівлі невизначеного призначення, кожна з яких влаштована на залізобетонному фундаменті орієнтовними розмірами 5х4 м і 6х4 м, всі три будівлі мають ознаки капітальності. За результатами перевірки Департаментом ДАБІ у Київській області складено акт № Т-0812/3 та надано приписи про усунення вимог містобудівного законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 08.12.2017 року № С-0812/3 та С-0812/4. Вказує, що вказані об`єкти зведені без розроблення містобудівної документації на місцевому рівні, на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, без отримання будівельного паспорта або містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт. Крім того, вказані будівлі ОСОБА_2 експлуатуються без прийняття їх в експлуатацію в установленому законом порядку, всупереч вимогам ст.ст. 24, 27, 29, 36, 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, в ході перевірки ДП «Вищедубечанським лісовим господарством» виявлені порушення, які полягають у використанні лісової ділянки для будівництва будівель і споруд з ознаками капітальності, тобто не за цільовим призначенням та всупереч Договору. У зв`язку з цим ОСОБА_2 вручено припис про усунення недоліків і порушень від 11.09.2017 року № 7. Зазначає, що ОСОБА_2 в порушення умов Договору та ст.ст. 20, 74 Лісового Кодексу та Правил використання корисних властивостей лісів, без дозволу постійного землекористувача здійснив будівництво та експлуатацію капітальних будівель, а також встановлення тимчасової споруди не призначеної для господарської діяльності на лісовій ділянці, переданій для використання корисних властивостей лісів та культурно-оздоровчих цілей, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство». Прокурор звернувся із вищевказаною позовною заявою в інтересах держави, оскільки відповідачем проігноровано встановлений чинним законодавством порядок використання лісової ділянки, яка є національним природним багатством та власністю Українського народу. З огляду на зазначені порушення постійним лісокористувачем не вжито заходи для їх усунення, тому прокурор правомірно реалізує представницькі повноваження шляхом звернення до суду з даним позовом. Враховуючи викладене, позивач просив розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісами від 01.12.2014 року № 61, укладений між ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та ОСОБА_2 , зареєстрований Київським обласним управлінням лісового і мисливського господарства 08.12.2014 року за № 7; зобов`язати ОСОБА_2 знести самочинно побудовані будівлі, зазначені в акті Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю № Т-0812/3 (гостьовий будинок двоповерховий з мансардою розмірами 7 х 9 м., влаштований на монолітному залізобетонному фундаменті; господарська будівля розмірами 4х6 м., влаштована на залізобетонному монолітному фундаменті), а також тимчасову споруду орієнтовними розмірами 5 x 4 метри, що на проектному плані благоустрою, виготовленому на підставі договору від 22.12.2014 року № 22-12-2, відображена під номером «3», які знаходяться на лісовій ділянці, зазначеній в договорі довгострокового тимчасового користування лісами від 01.12.2014 року № 61, укладеним між ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та ОСОБА_2 та зареєстрованим Київським обласним управлінням лісового і мисливського господарства 08.12.2014 року за № 7 та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 липня 2021 рокупозов задоволено.

Розірвано договір довгострокового тимчасового користування лісами від 01.12.2014 року № 61, укладений між ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та ОСОБА_2 , зареєстрований Київським обласним управлінням лісового і мисливського господарства 08.12.2014 року за № 7.

Зобов`язано ОСОБА_2 знести самочинно побудовані будівлі, зазначені в акті Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю № Т-0812/3 (гостьовий будинок двоповерховий з мансардою розмірами 7 х 9 м., влаштований на монолітному залізобетонному фундаменті; господарська будівля розмірами 4х6 м., влаштована на залізобетонному монолітному фундаменті), а також тимчасову споруду орієнтовними розмірами 5 x 4 метри, що на проектному плані благоустрою, виготовленому на підставі договору від 22.12.2014 року № 22-12-2, відображена під номером «3», які знаходяться на лісовій ділянці, зазначеній в договорі довгострокового тимчасового користування лісами від 01.12.2014 року № 61, укладеним між ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та ОСОБА_2 та зареєстрованим Київським обласним управлінням лісового і мисливського господарства 08.12.2014 року за № 7.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовій збір у розмірі 3 524,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, 13.08.2021 року представник відповідача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи, порушив приписи ЦРК України, що призвело до невірного застосування норм матеріального права та невірного вирішення спору по суті, зокрема вказує на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у вказаній справі, в силу ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки ним не підтверджено, що прокуратурою було повідомлено Київську обласну державну адміністрацію, Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства та ДП «Вищедубечанське лісове господарство» про здійснення представництва їх інтересів в суді. Також вказує на відсутність належних та допустимих доказів вчинення порушення відповідачем. Зазначає, що відповідно до договору № 61 від 01.12.2014 року відповідач за погодженням із ДП «Вищедубечанське лісове господарство» має право використовувати лісову ділянку для культурно оздоровчих та рекреаційних цілей у відповідності до умов договору та діючого законодавства України; у встановленому законом порядку зводити тимчасові будівлі, споруди, паркани та інші споруди лінійного типу. Таким чином, сторони передбачили можливість спорудження на орендованій земельній ділянці тимчасових будівель та споруд, в тому числі об`єктів малої архітектурної форми. Вважає, що Акт від 08.12.2017 року № Т-0812/3 не може вважатись належним та допустимим доказом порушення відповідачем умов договору та нормативних приписів щодо використання лісової ділянки, оскільки відповідний лист не є формою документа, який оформлюється за результатами проведеного державного архітектурно-будівельного контролю у розумінні приписів Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553. Доводи про те, що гостьовий будинок (двоповерховий з мансардою) розміром 7 х 9 м та господарська будівля розміром 6 х 9 м влаштовані на монолітному залізобетонному фундаменті мають ознаки капітальності є лише припущенням, а тому не можуть бути належними доказами. Факт зведення відповідачем будь-яких капітальних будівель на орендованій земельній ділянці, матеріалами справи не підтверджено. А відтак відсутні підстави стверджувати, що відповідачем порушені умови договору користування земельною ділянкою, а тому відповідно, відсутні підстави для розірвання вказаного Договору.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається із позовної заяви Перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Київського обласного та по місту Києву управлінні лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство».

Відповідно до ст.. 23 Закону України «Про прокуратуру» Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Як вбачається із матеріалів справи прокуратурою Київської області було встановлено порушення прав та законних інтересів держави щодо використання ділянки лісу, наданої йому у тимчасове користування на підставі довгострокового договору оренди.

Прокуратура Київської області 08.02.2018 року повідомила про виявлені порушення Київську обласну державну адміністрацію, Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державне підприємство «Вищедубечанське лісове господарство» ( а.с.141-143) і одночасно 08.02. 2018 року звернулася із позовною заявою в інтересах держави до ОСОБА_2 , таким чином прокурором в порушення ст.. 23 Закону України «Про прокуратуру» не було дотримано розумного строку для вирішення питання органом державної влади щодо звернення до суду в інтересах держави самостійно.

Відповідно до позиції Великої палати Верховного суду , викладеної в постанові від 23 листопада 2021 року у справі за № 359/3373/16-ц позовні вимоги прокурора, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державного підприємства, не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державного підприємства, а прокурор не має повноважень на ведення справ в частині таких вимог.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині із підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації, Київського обласного та по місту Києву управлінні лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» до ОСОБА_2 про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою підлягає скасуванню , а позовні вимоги в цій частині повинні бути залишені без розгляду, так як позов від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Згідно з частиною першою статті 376ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проєкту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із трьох ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 520/17520/14-ц.

Як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка , виділена відповідачу , має цільове призначення для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей та без зміни цільового призначення ( а.с.14).

Відповідно до договору ( а.с.17 том1) відповідач мав право за погодженням із стороною 1 в установленому порядку зводити тимчасові будівлі, споруди, паркани лінійного типу для ведення господарської діяльності.

Відповідно до протоколу огляду від 25.10.2017 року ( а.с.20 том1) ділянка огорожена парканом із цегли на залізобетонному фундаменті, та три будівлі невизначеного призначення на залізобетонному монолітному фундаменті.

Зазначені будівлі зведені відповідачем самочинно, оскільки земельна ділянка, виділена йому не під забудову, а має інше цільове призначення.

Відповідно до ст. 376 ч.4 ЦК України Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Оскільки відповідач здійсним самочинне будівництво, яке порушує права інших осіб, а саме держави, так як лісові господарства перебувають виключно у державній власності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про зобов`язання знесення самочинно збудованих будівель та споруд.

Колегія суддів не приймає доводів апеляційної скарги в тій частині, що судом не перевірено чи побудовані будинки є капітальними спорудами, оскільки відповідач на спростування вказаних обставин та не надав суду будь-яких доказів на спростування вказаних обставин. Крім того, відповідач не надав доказів того, що він звертався із заявою про визнання права власності на вказані споруди та що ним були отримані відповідні дозволи на будівництво.

За таких обставин колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду є законним та обгрунтованим і тому повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст..ст. 367, 374, 377, 257 ч.1 п.2 ЦПК України, колегія судді

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 липня 2021 року задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 липня 2021 року в частині позовних вимог Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації, Київського обласного та по місту Києву управлінні лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» до ОСОБА_2 про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

В решті рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст ухвали складено 26 квітня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді :