ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року

м. Черкаси

справа № 712/10251/21 провадження № 22-ц/821/97/22 категорія 312000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Сіренка Ю.В., Новікова О.М.

секретар: Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

17 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 березня 2020 року був укладений договір дарування частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого позивач стала власником вказаної квартири.

16 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради та надала копії правовстановлюючих документів на вказану частку квартири, уклала договір з відповідачем про надання послуг. Під час візиту до відповідача їй стало відомо про існування заборгованості з оплати послуг по о/р НОМЕР_1 , яка виникла за період, що передував даті набуття позивачем права власності на квартиру.

Вказує, що сума заборгованості є безпідставною, оскільки вона виникла до набуття позивачем права власності на квартиру.

16 вересня 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виключення з обліку по особовому рахунку боргу попередніх власників на момент набуття нею права власності на вказану квартиру, однак вимоги відповідачем виконанні не були, відповіді на письмове звернення не надано.

На адресу вказаної квартири продовжують щомісячно надходити квитанції від відповідача з вимогою оплатити заборгованість, яка існувала на момент набуття нею права власності на дану квартиру.

Вважає, що внаслідок таких дій відповідача порушені її права як споживача. Діями відповідача ОСОБА_1 позбавлена права здійснити (реалізувати) своє право на отримання житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в опалювальному сезоні 2020-2021 років.

Позивач шляхом врегулювання спору письмово звернулась до відповідача із відповідним листом від 24 лютого 2021 року, в якому вказала, що заборгованість, яка виникла до 13 березня 2020 року є неправомірною і порушує її інтереси як споживача, а тому просила виключити вказаний борг з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 13 березня 2020 року, необхідну для оформлення субсидії. Листом № 1402/12 від 25 березня 2021 року відповідач відмовив у задоволенні заяви.

ОСОБА_1 вказує, що її зобов`язання по оплаті комунальних послуг виникли з часу набуття права власності на квартиру і початку користування цими послугами, та вона, як новий власник майна не зобв`язана повертати борги попереднього власника, оскільки договір, згідно з яким позивач стала власником вказаної квартири не містить застережень про повернення боргу попереднього власника.

На підставі викладеного позивач просила суд визнати неправомірними дії КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради в частині обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 боргу, який виник у попередніх власників станом на момент набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 належної позивачу квартири за вказаною адресою заборгованість попередніх власників квартири по сплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що виникла за період до 13 березня 2020 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника по сплаті послуг централізованого водопостачання та водовідведення за період до 13 березня 2020 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 , як новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що вона не брала на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна, суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

При цьому, суд дослідивши договір дарування частки квартири встановив, що він не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради оскаржило його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради просить скасувати рішення Солснівського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2021 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог. Судові витрати покласти на позивача.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скрага мотивована тим, що під час розгляду справи суд не встановив, що облік заборгованості по особовому рахунку за адресою квартири, власником якої є позивач, за період набуття нею права власності на дане житлове приміщення жодним чином не порушує її права, оскільки такий облік заборгованості не встановлює для неї будь-яких обов`язків щодо її сплати. Відповідач не ставить вимогу до ОСОБА_1 про сплату заборгованості попереднього власника за надані житлово-комунальні послуги, жодної претензії чи вимоги позивачу не надсилалося, позовної заяви про стягнення боргу до неї не подано. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Таким чином немає законних підстав для виключення з особового рахунку позивача суми заборгованості попереднього власника, що виникла до дарування квартири.

Позивачем не підтверджено жодним доказом порушення права на соціальний захист відповідачем, матеріали справи на містять відмови в призначенні субсидії з вини відповідача.

Таким чином, вважає, що позивач звернулась до суду за захистом прав з відсутністю його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_1 зазначено, що доводи апеляційної скарги КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради є необґрунтованими та не дають підстав підстав для зміни чи скасування рішення суду.

ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов до обгрунтвоаного висновку, що у разі будь-якиїх обмежень у здійсненні права користування майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що не ставить вимогу до позивача про сплату заборгованості попереднього власника за надані житлово-комунальні послуги, що жодної такої вимоги позивачу не надсилалось.

Однак, таке твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки щомісячно на адресу позивача продовжують надходити квитанції від відповідача із вимогою оплатити заборгованість, яка існувала на момент набуття позивачем права власності на квартиру.

Відповідач заперечує обов`язок списувати або виключати з обліку по особовому рахунку заборгованість попереднього власника. Вважає, що виключення або стягнення або стягнення такої заборгованості є правом суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності. А зміна влансика нерухомого майна не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Отже, прийняття судом рішення про виключення з обліку по особовому рахунку позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка виникла до моменту набуття позивачем права власноті на нерухоме майно, захищає цивільні права та інтереси позивача як споживача житлово-комунальних послуг.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 березня 2020 року ОСОБА_1 набула право власності на 37/100 частки квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором даруванн від 13 березня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу (а.с. 8-10).

Відповідно до довідки про нарахування плати та розмір платежів за період з 01 березня 2020 року по 31 березня 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , складеного КП «Черкасиводоканал» вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 існує заборгованість за послугу з водопостачання та водовідведення на березень 2020 року в розмірі 2 873 грн. 24 коп. та 2 980 грн. 50 коп. (а.с. 14).

У лютому 2021 року звернулась до відповідача із заявою, в якій просила виключити з обліку по її особовому рахунку заборгованість попередніх власників житла, яка виникла у період до набуття нею права власності на вказану квартиру, тобто до 13 березня 2020 року.

Листом комунального підприємства «Черкасиводоканал» № 1402/12 від 25 березня 2021 року ОСОБА_1 було повідомлено, що зміна власника нерухомого майна не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно до норм діючого законодавства України. Списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини стосовно сплати житлово-комунальних послуг та виконання договірних зобов`язань врегульовані ЦК України та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобо`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

При цьому діючим законодавством не передбачено обов`язку власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Договір дарування квартири від 13 березня 2020 року не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Більше того, пунктом 13 договору дарування (а.с. 8 зворотня сторона) визначено, що дарувальник заявляє, що на момент оформлення цього договору не має заборгованості по сплаті комунальних послуг, послуг за користування електроенергією, послуг зв`язку та інших послуг.

Отже, з наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що позивач не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу по оплаті послуг за централізоване водопостачання та водовідведення попереднього власників вказаної квартири.

За таких обставин, на позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, надані відповідачем попередньому власнику, що нараховані до 13 березня 2020 року, тобто до укладення ним договору дарування частки квартири.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 01 вересня 2020 року під час розгляду справи № 686/6276/19 та від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача виключити з обліку по особовому рахунку належної позивачу квартири заборгованість попередніх власників квартири, то вони повністю узгоджуються із абзацом дванадцятим частини другої статті 16 ЦК України, яким передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Задоволення вказаної вимоги може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг, а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі.

Таким чином, задоволення цієї вимоги унеможливить виставлення відповідачем рахунків на суму зазначеного боргу.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 жовтня 2021 року під час розгляду справи № 766/20797/18.

В апеляційній скарзі КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради вказує на те, що відповідач не ставить вимогу до ОСОБА_1 про сплату заборгованості попереднього власника за надані житлово-комунальні послуги, жодної такої претензії чи вимоги позивачу не надсилалося, позовної заяви про стягнення з неї боргу не подано. На думку особи, що подає апеляційну скаргу, позивач звернулася до суду за захистом права з відсутнітю його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене, а отже відсутні і правові підстави для задоволення позову.

Однак, такі доводи апеляційної скраги є необґрунтованими, оскільки згідно вищеприведених висновків Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 жовтня 2021 року під час розгляду справи № 766/20797/18 вбачається, що під час розгляду аналогічних спорів необхідно враховувати, що ефективним способом захисту прав споживача є вимога вимагати зобов`язальника списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість, тобто про примусове виконання обов`язку в натурі. Таку вимогу можна заявляти як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Задоволення цієї вимоги унеможливить виставлення постачальником рахунків на суму боргу, який споживач не визнає, за наявності невирішеного спору, або якщо суд визнав цей борг безпідставним.

У правовідносинах, що скалалися між позивачем та КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, ОСОБА_1 як споживач послуг скористалася наданим їй правом окремо заявити вимогу про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованість попереднього власника (оскільки до неї не заявлялася вимога про стягнення боргу).

Ця вимога є ефективним способом захисту інтересу боржника в юридичній визначеності у спірних правовідносинах та доведення відсутності обов`язку (який кореспондує вказаному праву).

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік» від 16 липня 1999 року та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий за адресою: АДРЕСА_3 є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача Комунального підприємства «Черкасиводоканал».

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновком районного суду про те, що у відповідності до вимог чинного законодавства позивач наділена правом щодо захисту своїх інтересів в обраний нею спосіб, а саме звернення до суду з позовною вимогою про захист прав споживачів щодо зобов`язання відповідача виключити з особового рахунку заборгованість попереднього власника.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков