РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 року

м. Рівне

Справа № 285/99/21

Провадження № 22-ц/4815/39/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Ковальчук Н.М., Хилевич С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

з участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міатерра» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Міатерра" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ "Міатерра" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Договір оренди земельної ділянки площею 1,52 га, кадастровий номер :02:003:0049, укладений 17 листопада 2015 року між ТОВ "Корецьагротрейд", правонаступником якого є ТОВ "Міатерра" та ОСОБА_1 - розірвано.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міатерра" на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати за землю за 2019 та 2020 роки, відповідно до договору оренди землі від 17 листопада 2015 року у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням індексації та уточнень нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Стягнуто з ТОВ "Міатерра" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 816 гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Міатерра» подало апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що пунктом 7 Договору оренди землі визначено, що орендна плата нараховується у розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1996 грн., або у натуральній формі не менше 1200 кг зернових.

Орендна плата по договору за згодою сторін виплачувалася ТОВ «Міатерра» на користь позивача у грошовій формі.

Оскільки в 2018 році на користь ОСОБА_1 було нараховано 6226,87 грн. орендної плати, тобто втричі більше ніж передбачено умовами договору за 1 рік, відповідач вважає, що виплачена сума покривала наступні періоди, тобто 2019, 2020 роки.

Вказує, що з метою подальшої співпраці з пайовиками-орендодавцями, було прийнято рішення про перегляд розміру орендної плати у бік збільшення та здійснення доплати до орендної плати за 2019 та 2020 роки. Саме про виплату цього перерахунку і йшлося у листі директора ТОВ «Міатерра» ОСОБА_2 № 21/02 від 21.12.2020 року.

Судом безпідставно не були враховані доводи ТОВ «Міатерра» щодо неможливості виплати орендної плати на користь ОСОБА_1 у натуральній формі через зміну адреси місця проживання, про що Орендодавець не повідомляв.

Просить рішення Корецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У поданому відзиві позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а наведені в апеляційній скарзі доводи безпідставними. Тому просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Свою позицію підтримала і в судовому засіданні.

Представник ТОВ «Міатерра» до суду не з`явився та з огляду на норми ч.2 ст.372, п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України, його неявка визнана не поважною.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 17 листопада 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Корецьагротрейд» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого вона передала товариству в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 1,52 га, кадастровий номер якої :02:003:0049, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Крилівської сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на 10 (десять) років.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 237827626 від 18 грудня 2020 року вказаний договір оренди земельної ділянки від 17 листопада 2015 року зареєстрований 01 грудня 2015 року державним реєстратором Корецького районного управління юстиції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Корецьагротрейд" ліквідовано 25 січня 2018 року та реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю "Міатерра", що не заперечується сторонами.

20 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з листом до ТОВ "Міатерра" з вимогою про дострокове розірвання договору, в якій також вказала, що в жодній із визначених договором форм не отримала оренду плату за земельну ділянку. Жодної відповіді на вказаний лист не отримано.

Відповідно до положень ст.21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди ( крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частинами 1 та 2 статті 22 цього Закону також передбачено, що орендна плата справляється у грошовій формі.

За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Відповідно до положень частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, є істотною умовою договору оренди землі.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У пункті «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються положення ЦК України. При вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначену через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору,- відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №912/1385/17).

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати ( два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року у справі №183/262/17.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №293/1011/16 дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України, частини 2 статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплати у розмірі, меншому ніж визначеному договором ( без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Пунктом 7 Договору оренди землі від 17 листопада 2015 року передбачено, що орендна плата нараховується і розмірі 5 (п`ять) відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.4 Договору - 39 915 грн. 85 коп.), що становить 1996 грн. або у натуральній формі не менше 1200 кг. зернових.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації та уточнень нормативної грошової оцінки земельної ділянки згідно закону, як передбачено п.8 Договору.

Пунктом 10 передбачено, що орендна плата може вноситись у грошовій, натуральній, відробітковій та змішаних формах за згодою сторін.

Таким чином договором оренди встановлений диференційований підхід до розміру та виду орендної плати, однак обов`язковою умовою є згода сторін щодо її форми.

Заявою від 17.12.2019 року позивач просила здійснити виплату орендної плати за користування земельною ділянкою у натуральній формі та доставити продукцію (зернові) по місцю проживання, а саме: АДРЕСА_1 , а також узгодити час та дату доставки за вказаним у заяві телефоном.

Згідно відповіді директора ОСОБА_2 за № 02 від 15 січня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну керівництва Товариства і оскільки зміна керівництва здійснена після збирання врожаю, нове керівництво ще не здійснювало вирощування та збір зерна у 2019 році і тому не має його в запасах для розрахунку з пайовиками в натуральному вигляді. Фактично, для цього їм доведеться закуповувати зерно на ринку, що призведе до збитковості діяльності Товариства і складнощів у закупівлі матеріалів для майбутньої посівної.

Таким чином відповідач підтвердив неспроможність узгодження з позивачем форми орендної плати з причин, які не є поважними.

Нормами частини першої ст. 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частина п`ята ст. 762 ЦК України).

Відповідно до п.9 Договору, орендна плата вноситься до 20 числа останнього у звітному році місяця, тобто до 20 грудня кожного року.

Договором не передбачена можливість сплати у звітному році орендних платежів за наступний рік. З видаткових касових ордерів вбачається, що підставою видачі коштів є договір оренди землі, а оскільки встановлена відсутність умов договору, які б дозволяли вносити орендні платежі за наступні роки, тому не заслуговують на увагу доводи відповідача про сплату у 2018 році орендної плати за 2019 та 2020 роки.

Отже, відсутність домовленості сторін щодо форми орендної плати та систематичне порушення відповідачем свого обов`язку по виплаті орендної плати, стали підставою для звернення позивача з обґрунтованою вимогою про розірвання договору.

У частині четвертій статті 81 ЦПК України визначено одне із правил обов`язку доказування, а саме: у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Обов`язок доказування стороною тих чи інших обставин залежить від того, стверджує особа про існування обставин, або заперечує їх існування. Відповідно доводити існування того чи іншого факту повинна та сторона, яка стверджує про його існування.

Таким чином доводи апелянта, що позивачем до суду не було надано жодних доказів не отримання орендної плати за 2019, 2020 роки колегія суддів не буре до уваги.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міатерра» залишити без задоволення.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2022 року.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.