Справа № 145/1154/21
Провадження №2/145/417/2022
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

20.04.2022 Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Цюпій О.П.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що рішенням Тиврівського районного суду від 03 липня 2019 року було стягнуто з відповідача на її користь аліменти в розмірі 900 гривень щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19 лютого 2019 року і до досягнення нею повноліття.

Відповідач аліменти в розмірі 900 гривень не сплачує вже протягом року, допустив велику заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач взагалі не займається вихованням дитини, не цікавиться її розвитком та ухиляється від матеріальної допомоги.

На даний час вона не працює, веде домашнє господарство та здійснює догляд за дитиною. Вона перебуває на обліку в Тиврівському відділенні центру зайнятості. Їй одній важко забезпечувати доньку самим необхідним сплачувати комунальні послуги та забезпечувати свою власну життєдіяльність. Їхня донька росте, її потреби збільшуються, тому вона вимушена витрачати багато коштів на її утримання та розвиток. Дивлячись на щоденний різкий зріст цін та інфляцію аліменти в розмірі 900 гривень, які на сьогоднішній день сплачує відповідач в даній справі, не відповідають навіть мінімальним потребам дитини.

В 2019 році, на момент подання нею заяви про стягнення аліментів, відповідач не працював, його доходи були мінливі та нерегулярні, тому аліменти на утримання доньки було призначено в твердій грошовій сумі.

На даний час їй стало відомо, що відповідач отримує пенсію, крім того, він працює, отримує стабільну, значно більшу, порівняно з 2019 роком, заробітну плату і може сплачувати аліменти в процентному відношенні від свого доходу.

На жаль, їй невідоме точне місце роботи відповідача, але вона впевнена в тому, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів. Інших утриманців у відповідача немає і такий розмір аліментів не погіршить матеріального стану відповідача і є реальним для нього. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дитину самим необхідним.

Так як збільшився прожитковий мінімум, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Просить змінити порядок стягнення аліментів, які було присуджено відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 03 липня 2019 року, і стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня подачі даної заяви і до її повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.2).

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 липня 2019 року стягуються аліменти з ОСОБА_2 на користь позивачки в розмірі 900 гривень щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідач ОСОБА_2 має третю групу інвалідності (загальне захворювання), що стверджується довідкою до акта МСЕК серії 10 АА №534033 від 21.02.2013, отримує пенсію. Крім того, позивачка запевняє, що він працює, отримує стабільну, значно більшу, порівняно з 2019 роком, заробітну плату і може сплачувати аліменти в процентному відношенні від свого доходу, що не спростовано відповідачем.

В 2019 році відповідач не працював, його доходи були мінливі та нерегулярні, тому аліменти на утримання доньки було призначено в твердій грошовій сумі, крім того, збільшився прожитковий мінімум, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час складає 2100 гривень, для дитини віком від 6 років - 2618 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Відповідач ОСОБА_2 є особою молодого віку, обмежено працездатний, однак працює, має регулярний дохід, а тому спроможний надавати позивачці допомогу в утриманні їхньої спільної дитини.

За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для зміни порядку стягнення аліментів і визначення їх в частці від доходу відповідача.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ст.11 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст.180-182, 184, 192 СК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 липня 2019року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,змінити, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів щомісячно,починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у сумі 900 гривень щомісячно, виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 липня 2019 року, повернути для приєднання до справи після завершення його виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 22.04.2022.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.