Справа № 355/50/21
Провадження № 2/355/125/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Котенко Л.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» 16.01.2021 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 67673,92 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг підписавши Анкету-заяву №б/н від 02.04.2010. Положеннями Анкети-заяви визначено, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між банком та клієнтом договір про надання банківських послуг. Позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, встановив ліміт кредитування та здійснював обслуговування. Відповідач зобов`язався у строки здійснювати погашення заборгованості. Через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути відповідача.

На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі.

У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді ОСОБА_2 від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області №762 від 09.07.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С.. Ухвалою суду від 13.12.2021 справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем до початку розгляду справи подано відзив на позов, за яким просить відмовити в задоволені позову, оскільки 25.10.2019 було викрадено телефон позивача, в якому встановлено мобільний додаток «Приват24» та з якого ОСОБА_3 викрав кошти, що відображено у вироці Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.01.2021 У зв`язку з вказаними діями ОСОБА_3 у позивача утворилася заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 02.04.2010 у розмірі 67637, 92 грн..

У зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення відповідач одразу 25.10.2019 повідомила про факт крадіжки мобільного телефону співробітниками банку та просила заблокувати рахунки, які відкриті в АТ «КБ «Приватбанк» на її ім`я.

Оскільки, після вчинення крадіжки позивач відповідач про викладення картки, а також просила позивача заблокувати рахунки, якій їй належить, а позивач в свою чергу не відреагував належним чином на даний факту, тому в задоволені позову просить відмовити повністю

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. До початку розгляду справи від представника позивача надійшов відзив на позов, за яким представник позивача просить задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, оскільки між позивачем та відповідачем наявні договірні відносини, а також відповідач за умовами договору несе повну відповідальність за операції проведені з карткою третіми особами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

02.04.2010 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем було підписано анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з умовами якої 02.04.2010 остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка (а.с.34).

Положеннями анкети-заяви визначено, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які розміщено на офіційному сайті банку www.privatbank.ua.

Відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у Анкеті-заяві та її особистими запевненнями щодо ознайомлення щодо ознайомлення з умовами та тарифами на сайті банку.

До кредитного договору банком долучено копії витягу з Умов та правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (а.с.36-60).

Про існування вказаних договірних відносин визнає відповідач, що відображено у відзиві від 31.05.2021 (а.с.94-101).

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором про надання банківських послуг, станом на 30.11.2020 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 67637,92 гривень, з яких: 56039,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11598,43 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.25-31).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит.

Відповідач користувалася кредитними коштами, що відображено у виписці за договором № б/н станом на 03.12.2020 (а.с. 10-22).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.04.2010, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 вказано, що станом на 30.11.2020 відповідач має заборгованість в розмірі 67637, 92 грн, з яких 56039, 49 грн., заборгованість за тілом кредиту, 11598, 43 грн., заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За наданим позивачем вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.01.2021 відображено, що ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а також задоволено частково цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 67 553, 39 грн. в рахунок матеріальних збитків заподіяних кримінальним правопорушенням (а.с.104-109). Зазначений вирок набрав законної сили 19.01.2021, про що позивачеві було видано виконавчий лист від 19.02.2021 (а.с.113).

З огляду на вказане відповідач отримала право вимоги до ОСОБА_3 , щодо стягнення на її користь грошових коштів у сумі 67 553, 39 грн., що первісно надавалися ОСОБА_1 з АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором.

Відповідачем зазначено, що вона зверталася до банку та повідомляла про факт викрадення кредитної картки та в подальшому про наявність кримінального провадження по даному факту.

Так, у п. 1.1.2. 12 та п. 1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» (даліПравила), що є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування, передбачено, що уразі якщо власнику карти відомі відомості про незаконне використання карти, власник карти зобов`язаний в триденний строк після усної заяви про втрату карти, стіккера PayPass, PIN-коду надати в банк чіткий виклад обставин втрати картки, стіккера PayPass, PIN-коду і наявні відомості про незаконне використання; банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПіН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

За правилами п. 14.16 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Як стверджує позивач, вона одразу 25.10.2019 після викрадення картки зверталася до банку з метою блокування картки, яка відкрита на її ім`я. Однак з відповідною заявою як це передбачають вимоги п. 1.1.2. 12 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач до банку не зверталася, а лише 16.04.2021 надіслала лист голові правління АТ КБ «ПриватБанк», за яким погоджуються виплатити заборгованість після виконання вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.01.2021.

Вирішуючи питання щодо нарахування відсотків суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

З розрахунку заборгованості відображено, що відповідач порушила графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка наведена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

В разі укладення кредитного договору неустойка за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Укладений між сторонами кредитний договір від 02.04.2010 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, процентна ставка не зазначена. Дана заява-анкета не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Таким чином, суд вважає, що Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.04.2010 шляхом підписання заяви-анкети.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили відповідальність у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку 11598, 43 грн. заборгованості за простроченими відсотками, слід відмовити.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 56039, 49 грн. заборгованості за тілом кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд вважає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з відповідача отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 56039,49 грн., а в решті вимог позову слід відмовити.

Підсумовуючи викладене, судом встановлення факт наявності кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем, надання банком кредитних коштів відповідачу, наявного у відповідача права вимоги до ОСОБА_3 щодо стягнення з останнього матеріальних збитків у розмірі 67 553, 39 грн., які викликані крадіжкою кредитних коштів, а тому слід стягнути на користь позивача кошти за тілом кредиту.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (56039, 49 х 2102/ 67637,92 = 1741, 55).

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 слід звільнити від сплати судового збору, так як він відноситься до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код , рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за договором кредиту №б/н від 02.04.2010 у сумі 56039, 49 грн. (п`ятдесят шість тисяч тридцять дев`ять гривень 49 коп.).

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із державного бюджету на користь на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код , рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299) судовий збір у сумі 1741 (одну тисячу сімсот сорок одну гривень 55 копійок).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Червонописький