Ухвала
21 квітня 2022 року
м. Київ

справа № 496/605/20
провадження № 61-2929ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 , на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року у цивільній справі за заявою військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа, - Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,
ВСТАНОВИВ:
26 лютого 2022 року засобами електронної пошти військова частина НОМЕР_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу у цивільній справі № 496/605/20 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня

2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 містить клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке підлягає задоволенню з огляду на введення 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, специфіку діяльності та майновий стан військової частини в умовах воєнного стану.

Разом із тим касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

I. Щодо строку на касаційне оскарження
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Постанова Одеського апеляційного суду ухвалена 26 жовтня 2021 року, копію вказаної постанови військова частина отримала 17 листопада 2021 року, а касаційна скарга подана 26 лютого 2022 року, тобто із пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

До касаційної скарги долучено клопотання від 21 лютого 2022 року про поновлення строку на касаційне оскарження, з посилання на те, що вказаний строк пропущений у зв`язку із запровадженням на території України карантину для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Проте наведені заявником підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можливо визнати поважними.

Так, відповідно до пункту 3 розділу XII ЦПК України (в редакції Закону України

від 18 червня 2020 року N 731-IX) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Натомість заявник не зазначає, які саме обмеження впроваджені у зв`язку із карантином перешкоджали поданню касаційної скарги у період

із 17 листопада 2021 року до 24 лютого 2022 року.

Саме по собі запровадження карантину в Україні не свідчить про зупинення здійснення судочинства.

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

II. Щодо зазначення підстав касаційного оскарження
Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1

частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником

не виконані.

Заявник має самостійно визначити конкретну підставу (або підстави, якщо вони не є взаємовиключними) касаційного оскарження передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначити їх в касаційній скарзі.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

1) зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження із наданням доказів на їх підтвердження;

2) надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав) передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України.

Копії уточненої касаційної скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відстрочити військовій частині НОМЕР_1 , до закінчення касаційного розгляду справи № 496/605/20, сплату судового збору в сумі 2 102 грн за подання касаційної скарги на рішення Біляївського районного суду Одеської області

від 12 січня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 26 жовтня 2021 року.
Визнати неповажними підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Біляївського районного суду Одеської області

від 12 січня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 26 жовтня 2021 року у цивільній справі № 496/605/20, наведені у клопотанні військової частини НОМЕР_1 від 21 лютого 2022 року.

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк десять днів з дня вручення заявнику копії цієї ухвали, та роз`яснити, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині зазначення підстав касаційного оскарження касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала, а в разі, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович