У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярний А.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Жмеринської прокуратури, Вінницької обласної прокуратури, Вінницької національної поліції про відшкодування шкоди за триваючу бездіяльність відповідачів у кримінальних справах,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, який виклав так.

Позовна заява про відшкодування шкоди за триваючу бездіяльність відповідачів в кримінальних справах з 2016 року на день реєстрації позову в суді. Зазначає: Докази в 1-м екз. «ч.2 ст. 177 ЦПК»; Він звільнений від збору «п. 13 ч.2 ст. 3 ЗУ Про судовий збір»; Раніше надавав 200 аналогічних позивів вказує ті ж самі обставини, змінюючи іншу нову дату продовжуючи бездіяльності на день реєстрації позиву в суді; Досудового регулювання не було; Орієнтовні витрати 1 грн.; Обставини: з 2016 року відповідачі в порушення вимог КПКУ про швидке неупереджене слідство, незважаючи на його звернення до них проявляють повну бездіяльність за станом досудового слідства та відсутність контролю за слідством. Зазначає докази: знаходяться у відповідачів; Зазначає чому не надає докази сам: 1. Згідно ст. 60 КПК він, як заявник по цим справам не має права на їх отримання; 2. Згідно постанови КМУ від 09.12.2020 в державних органах припинені прийом громадян на час карантину; пенсіонери повинні знаходитись на самоізоляції. Спосіб захисту та обґрунтування шкоди зазначений в постанові Вінницького апеляційного суду в його позові.

Просив: 1. Визнати його позов, який являється точною копією позову у справі 130/2637/21 у якому ухвалою суду від 21.09.2021р. зазначено, що він відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. 2. Визнати, що постановами Вінницького апеляційного суду зазначено, що бездіяльністю в кримінальному провадженні вважаються незаконною постановою про закриття провадження, які скасовано судом, не відсторонення службових осіб у разі неефективного досудового розслідування, тривале неприйняття процесуальних рішень в кримінальних проваджень. 3. Визнати, що постанови апеляційного суду від 20.09.2019 р. та 29.10.2020 р. з`являються преюдиціальним для будь-яких інших кримінальних проваджень тому, що не можливо зазначити, що в одному провадженні така бездіяльність являється незаконною, а в іншому провадженні законною. 4. Потребувати на підставі його клопотання та ухвали суду від 27.09.2021р. кримінальне провадження зазначене в цій ухвалі. 5. Винести своє рішення по цьому позові на підставі норм матеріального права застосованих постановами апеляційного суду та стягнути з держави Україна в особі держказначейної служби України один мільйон гривень з кожного відповідача, як моральну шкоду за триваючу бездіяльність.

Суддя ознайомившись з позовною заявою дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як задекларовано в ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема пунктом 2) передбачено подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) передбачено подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 2 цієї статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 цієї статті неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними.

Зловживання правом на позов, становить собою такий вид зловживань процесуальними правами, за якого уся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, що відмінна від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Серед таких зловживань можна виокремити подання завідомо безпідставних (явно необґрунтованих) позовів або скарг та позовів, що мають штучний характер.

Такі способи захисту - визнати його позов, який являється точною копією позову у справі 130/2637/21 у якому ухвалою суду від 21.09.2021р. зазначено, що він відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. 2. Визнати, що постановами Вінницького апеляційного суду зазначено, що бездіяльністю в кримінальному провадженні вважаються незаконною постановою про закриття провадження, які скасовано судом, не відсторонення службових осіб у разі неефективного досудового розслідування, тривале неприйняття процесуальних рішень в кримінальних проваджень. 3. Визнати, що постанови апеляційного суду від 20.09.2019 р. та 29.10.2020 р. з`являються преюдиціальним для будь-яких інших кримінальних проваджень тому, що не можливо зазначити, що в одному провадженні така бездіяльність являється незаконною, а в іншому провадженні законною, не відповідають способам захисту, які передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України, а мотивація позову не відповідає завданням цивільного судочинства.

З огляду на вказане, вважаю, що ОСОБА_1 допустив зловживання процесуальними правами, оскільки подав до суду завідомо безпідставний позов, який має очевидно штучний характер.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Оскільки вказані дії позивача не відповідають завданням та суперечать засадам цивільного судочинства, розцінюються судом як зловживання процесуальними правами, тому суд вважає заяву ОСОБА_1 неприйнятною, яка підлягає поверненню позивачу.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд враховує практику Європейський суд з прав людини, яка в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», як і Конвенція, є обов`язковою для застосування. Європейський суду у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «право на суд» та право на доступ до суду не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (п. 59 рішення «Де Жуфр де ла Прадель проти Франції», п. 28 рішення «Станєв проти Болгарії та ін.»). Тобто, реалізація права на суд однією із сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див, справу «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 р., серія А № 18, п. 28-36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Керуючись ст.ст. 44, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Жмеринської прокуратури, Вінницької обласної прокуратури, Вінницької національної поліції про відшкодування шкоди за триваючу бездіяльність відповідачів у кримінальних справах повернути позивачу.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з моменту її підписання.

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Ухвала підписана 26.04.2022