ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 712/7404/21
Провадження № 22-ц/821/477/22
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , Моторно (транспортне) страхове бюро України

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Соснівького районного суду м. Черкаси від 11 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мотрно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди - залишено без розгляду.

Роз`яснено позивачу право повторно звернутися до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Черкаського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду 1 інстанції і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Стверджує, що висновки суду 1 інстанції є помилковими та не відповідають обставинам справи. Зазначає, що в селищі Лисянка Черкаської області, за місцем проживання позивача, в Лисянській ЦРЛ відкрито ковідне відділення, яке з моменту відкриття та збільшення кількості ліжок місць повністю завантажене хворими з усієї Черкаської області. Вказує, що він перебуває у групі ризику розвитку важкої інфекції через вражену хворобу епілепсію. Захворівши на ковід, він дотримується рекомендацій лікаря, лікується вдома, вважає поважними дані причини пропуску судових засідань, про що повідомляв суд у своїх клопотаннях, зокрема і в клопотанні 11 січня 2022 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать судові повістки та рекомендовані повідомлення, скерував до суду клопотання про чергове перенесення розгляду справи у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, однак доказів на підтвердження даного факту позивачем суду не надано, а тому прийшов до висновку необхідним застосувати положення ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення 1 інстанції таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання, яке було призначено на 28 вересня 2021 року, позивач не з`явився, скерував до суду клопотання про перенесення розгляду справи, в якому зазначив, що 27 вересня 2021 отримав від представника ОСОБА_2 , адвоката Чернявської В.П., відзив на позов, заяву про застосування строку позовної давності, клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. Щоб проаналізувати дані документи і надати правову оцінку необхідний час, тому просив перенести розгляд справи на іншу дату, розгляд клопотання провести без його участі.

В судове засідання, призначене на 04.11.2021 року, позивач повторно не з`явився, скерував до суду клопотання про перенесення розгляду справи, в якому зазначив, що в зв`язку з перебуванням на обов`язковій ізоляції через спілкування з особами, у яких підтвердилась коронавірусна інфекція COVID 19, не зможе прибути до суду. Просив суд перенести розгляд справи на іншу дату. Однак, доказів, які б підтверджували даний факт позивачем суду не надано.

В судове засідання, призначене на 29.11.2021 року, позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився, скерував до суду клопотання про перенесення розгляду справи, в зв`язку з перебуванням на обов`язковій ізоляції через короновірусну хворобу, 22 листопада 2021 року підтвердилась коронавірусна інфекція COVID 19, не зможе прибути до суду. На підтвердження даного факту позивачем надано результат тесту на короновірусну інфекцію COVID 19.

20.12.2021 року в судове засідання позивач повторно не з`явився, скерував клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку з важким перебігом коронавірусної хвороби, згідно рекомендації утриматися від прибуття до суду з ознаками вірусних захворювань, він не прибуде до суду 20.12.2021 року, однак підтверджуючих доказів позивачем суду не надано.

В судове засідання, призначене на 11.01.2021 року позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився, скерував до суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з незадовільним станом здоров`я після короновірусної хвороби COVID 19, він не зможе прибути. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували його незадовільний стан здоров`я.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового розгляду, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнані поважними.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Положення пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв`язку із положенням статті 223 цього Кодексу, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача в разі якщо він повідомив про причини неявки які судом визнані поважними (пункт 3 частини 2). При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою п. 10 ч. 2 статті 2 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що процесуальний обов`язок позивач не виконав, в судове засідання повторно не з`являвся, скерував до суду клопотання про перенесення розгляду справи спочатку у зв`язку з перебуванням на обов`язковій ізоляції через спілкування з особами, у яких підтвердилась коронавірусна інфекція COVID 19, потім з захворюванням на COVID 19, в подальшому з незадовільним станом здоров`я після короно вірусної хвороби COVID 19, однак на підтвердження даних фактів не надав жодного підтверджуючого документу. При таких обставинах вбачається, що позивач явно затягує розгляд справи і не бажає з`являтись до суду, вживати для цього всіх можливих заходів, неявка позивача також не пов`язана з поважними причинами. Заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду на даний час не надійшло. Тому не має підстав для розгляду справи по суті у відсутність позивача. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає.

За вищевикладених обставин відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, яким не надано будь яких доказів на підтвердження підстав неявки, відповідно яких суд міг би з`ясувати поважність причин такої неявки, та відсутність заяв про розгляд справи без позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Також, колегія суддів роз`яснює позивачу, що відповідно до положень ч.2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко