Справа № 199/1833/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2022року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Якименко Л.Г., ознайомившись з матеріалом за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Під час огляду матеріалів позовної заяви встановлено, що предметом позовних вимог є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачем при зверненні до суду не сплачено судовий збір посилаючись на пункт 1 частини першої статті 5 ЗУ "Про судовий збір" вважаючи вимоги такими, що підпадають категорію позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Однак у позовній заяві міститься дві вимоги, із одна вимога майнового характеру, а саме: стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказана вимога, що за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу, який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати, а тому пільга, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", не поширюється на таку вимогу позивача.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України "Про оплату праці", до структури заробітної плати входять: 1) Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. 2) Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. 3) Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру 1 відсоток від суми позову однак не менше ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, таким чином, суд приходить до висновку, що пільг щодо сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні Законом України "Про судовийзбір" не передбачено.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Вказана позиція суду узгоджується з висновком щодо застосування цих норм права, наведеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі №910/4518/16 від 30.01.2019 р.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву поданобез додержаннявимог, викладених у статтях 175 і 177 цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, наявність вказаних недоліків, за переконанням суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження, та тягне за собою правові наслідки, передбачені ч.1 ст.185 ЦПК України, а відтак вказану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Позовна заява та долучені до неї документи не містять відомостей про сплату позивачем суми судового збору, отже, позивачу необхідно сплатити судовий збор у розмірі, який передбачений п.1, ч. 1,2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишити без руху і надати позивачу строк до 25.05.2022 року, але не більше десяти днів з дня вручення ухвали, для усунення вказаних недоліків.

У разі не усунення недоліків у строк, встановлений судом, заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя