Постанова

Іменем України

14 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 753/17546/17

провадження № 61-7578св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сердюка В. В., Ткачука 0. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргамак»,

треті особи - Приватне підприємство «НИВА-В.Ш.», Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрій Олегович, ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеракс22», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року під головуванням судді Трусової Т. О. та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Соколової В. В., Андрієнко А. М., Поліщук Н. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак», треті особи: Приватне підприємство «НИВА-В.Ш.», Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрій Олегович, ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеракс22», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень просив:

- витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» (далі - ТОВ «Аргамак») нерухоме майно - нежитлову будівлю автомийки (літера А) загальною площею 452,4 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за позивачем право власності на нежитлову будівлю автомийки;

- припинити право власності відповідача на нежитлову будівлю автомийки;

- визнати незаконним та скасувати свідоцтво, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А. О. 27 березня 2013 року, зареєстроване у реєстрі за № 2319, про право власності ОСОБА_2 на спірну нежитлову будівлю.

Позов обґрунтований тим, що позивач є власником даної нежитлової будівлі, проте у квітні 2014 року випадково дізнався, що це майно намагаються продати невідомі особи.

Позивач звернувся до правоохоронних органів, була порушена кримінальна справа і в ході досудового розслідування стало відомо про підроблення протоколу № 1011582/1 про проведення прилюдних торгів з реалізації цього майна.

Прилюдні торги нібито проводила Філія 10 Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.» в рамках виконавчого провадження, яке здійснювалось Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, стягувачем у якому було ПАТ «ВТБ Банк», а боржником ОСОБА_1 .

На підставі підробленого акта про реалізацію майна від 20 березня 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін А. О. видав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 2319 від 27 березня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 .

В подальшому згадана будівля неодноразово відчужувалась за цивільно-правовими угодами: 13 травня 2013 року від ОСОБА_2 право власності на автомийку перейшло до ОСОБА_3 ; 06 грудня 2013 року ОСОБА_3 відчужив автомийку ТОВ «Інтеракс22»; 14 січня 2014 року право власності перейшло від ТОВ «Інтеракс22» до ОСОБА_4 , який передав автомийку в іпотеку ОСОБА_5 - керівнику ТОВ «Аргамак», і в кінцевому результаті її власником стало ТОВ «Аргамак».

Позивач посилається на те, що будучи власником нерухомого майна, яке вибуло з його володіння не з його волі, він має право на захист свого права шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на спірний об`єкт з одночасним припиненням права власності на нього у ТОВ «Аргамак».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Дарницький районний суд м. Києва заочним рішенням від 04 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Аргамак» про визнання незаконним, скасування свідоцтва про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнив.

Визнав незаконним та скасував свідоцтво приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А. О. від 27 березня 2013 року, згідно якого ОСОБА_2 належить на праві власності нежитлова будівля - автомийки (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Витребував вказане нерухоме майно з чужого незаконного володіння у ТОВ «Аргамак» на користь ОСОБА_1 . Визнав за ОСОБА_1 право власності на вищезазначене нерухоме майно. Припинив право власності ТОВ «Аргамак» на вищезазначене нерухоме майно; вирішив питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Підставою скасування рішення суду першої інстанції була та обставина, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 23 березня 2009 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції від 13 серпня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року за результатами розгляду заяви позивача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року та залишено без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року. Підставою перегляду судового рішення стало скасування судом касаційної інстанції рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року та залишення без змін рішення суду першої інстанції про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 23 березня 2009 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дарницький районний суд рішенням від 28 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Аргамак» про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнив частково.

Витребував у ТОВ «Аргамак» на користь власника ОСОБА_1 нежитлову будівлю - автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнав за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю - автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0.

Припинив право власності ТОВ «Аргамак» на нежитлову будівлю - автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0.

Київський апеляційний суд постановою від 08 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року без змін.

Місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що станом на момент оформлення права власності на спірну нежитлову будівлю за ОСОБА_2 та в подальшому за ТОВ «Аргамак», правом власності на неї володів ОСОБА_1 , який волю на відчуження належного йому майна не виявляв.

Спірна нежитлова будівля вибула з володіння власника неправомірно та поза його волею, а прилюдні торги, як і документи, складені на оформлення правового результату прилюдних торгів, в силу їх нікчемності не можуть породжувати правових наслідків у вигляді переходу прав володіння, користування і розпорядження нежитловою будівлею до ОСОБА_2 .

В подальшому ОСОБА_2 за відплатним договором купівлі-продажу відчужив майно ОСОБА_3 , який, в свою чергу, продав його ТОВ «Інтеракс22», яке, в свою чергу, продало його ОСОБА_4 , який, будучи учасником ТОВ «Аргамак», передав його останньому, однак таке відчуження також не є законним, адже ОСОБА_2 не володів необхідним обсягом повноважень щодо такого майна і не мав прав на його відчуження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2021 року представник ТОВ «Аргамак» - адвокат Самелюк Л. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, а у справі ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У поданій касаційній скарзі представник заявника вказує, що суди попередніх інстанцій не врахували правових позицій викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку із нововиявленими обставинами», інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» та постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 369/8770/14-ц.

Зазначає, що позивач просив припинити право власності відповідача, а тому обрав неправильну форму захисту. Вказаний спосіб захисту не передбачений статтею 16 ЦК України, а суди належної уваги на це не звернули.

Посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, яке полягало в тому, що заявнику було відмовлено у витребування належним чином завіреної копії висновку почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі до набрання вироком законної сили.

Посилається на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки доводам сторони відповідача стосовно того, що позивач є фігурантом у кримінальному провадженні, в ході якого встановлена неналежність підпису одній із сторін договору, що став підставою набуття позивачем права власності, тому даний договір є нікчемним. ОСОБА_1 ніколи не був власником спірної будівлі, а тому не має права на витребування цього майна на свою користь. Також представник вказує на рейдерське захоплення ТОВ «АГРОМАК», незаконну, на його думку, зміну керівника цього товариства, його участь у діяльності інших юридичних осіб.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Новобранець Т. В. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, подану ТОВ «Аргамак» в якому у задоволенні касаційної скарги просить відмовити, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Вказує, що судами надано правильну оцінку зібраним у справі доказам та правовідносинам, які склались між сторонами.

Вважає, що висновок судів про те, що спірне майно вибуло із володіння позивача не з його волі, а право власності перейшло до відповідача на підставі підроблених документів правильний.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із Дарницького районного суду міста Києва.

27 липня 2021 року цивільна справа № 753/17546/17 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з договором, укладеним 23 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в простій письмовій формі, ОСОБА_1 , як покупець придбав, а - ОСОБА_6 продав нежитлове приміщення автомийки площею 452,74 кв. м, розташованої на АДРЕСА_1 (а. с.15 том 1).

Дарницький районний суд м. Києва. рішенням від 19 серпня 2009 року.визнав дійсним договір купівлі-продажу автомийки площею 452,74 кв. м, розташованої на АДРЕСА_1 , укладений 23 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зобов`язав Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» зареєструвати право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення - автомийку площею 452,74 кв. м, розташовану на АДРЕСА_1 (а. с. 12-14, 237-239 том 1).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року вказане судове рішення було скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову.

В подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 11 листопада 2015 року було скасовано рішення апеляційного суду від 16 червня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду, який ухвалою від 20 січня 2016 року відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі (а. с. 151-152, 240-250 том 1).

На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» зареєструвало право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю - автомийку площею 452,74 кв. м, розташовану на АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 21 листопада 2009 року (а. с. 11 том 1).

Згідно з протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) № 1011582/1, затвердженого директором Філії 10 ПП «НИВА-В.Ш.», 05 березня 2013 року відбулися торги з реалізації вказаної нежитлової будівлі автомийки площею 452,74 кв. м, розташованої на АДРЕСА_1 . Переможцем торгів став ОСОБА_2 з найвищою ціновою пропозицією в розмірі 340 000 грн (а. с. 26 том 1)

20 березня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Барановським Б. В. складений та затверджений начальником цього відділу акт про реалізацію майна, що належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). У акті зазначено, що реалізація майна відбувалась в рамках зведеного виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1812/11, виданого 06 липня 2011 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суми у розмірі 320 009 грн. Майно придбано ОСОБА_7 , кошти в розмірі 340 000 грн повністю перераховано (а. с. 25 том 1).

27 березня 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін А. О. видав свідоцтво, зареєстроване у реєстрі під № 2319, яким посвідчено право власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю - автомийки (літера А) загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.19 том 1).

13 травня 2013 року ОСОБА_2 продав нежитлову будівлю - автомийку ОСОБА_3 , а той, 13 грудня 2013 року продав її ТОВ «Інтеракс22», що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 88-96 том 3) .

На підставі договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі, укладеного 14 січня 2014 року, реєстровий № 77, ТОВ «Інтеракс 22» здійснило відчуження, а ОСОБА_4 набув право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані дані були внесені до Реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 32-34 том 1).

На підставі договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі, укладеного 14 січня 2014 року, реєстровий № 80, ТОВ «Інтеракс 22» здійснило відчуження, а ОСОБА_4 набув право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 35, 36, 85, 86 том 1).

14 січня 2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В. здійснив державну реєстрацію обтяження нежитлової будівлі - автомийки, рішення про державну реєстрацію обтяження, індексний номер: 9901595, номер запису про обтяження: 4241917. Підставою внесення запису про обтяження є договір іпотеки від 14 січня 2014 року, іпотекодавець - ОСОБА_4 , іпотекодержатель - ОСОБА_5 , строк виконання зобов`язання визначений датою 14 липня 2014 року (а. с. 38, 39, 87, 88 том 1).

27 травня 2014 року ОСОБА_4 та ТОВ «Аргамак», від імені якого діяв директор Возний П. В., підписали акт прийому-передачі, відповідно до умов якого нежитлова будівля - автомийка (літера А) загальною площею 452,74 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 переходить у власність ТОВ «Аргамак» (а. с. 91 том 1).

26 червня 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві видав ТОВ «Аргамак» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 235486453 (а. с. 89 том 1).

Право власності ТОВ «Аргамак» на спірне майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0) зареєстроване 24 червня 2014 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32211587, та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 37, 90 том 1, а. с. 88-98 том 3).

З листа ПАТ «ВТБ Банк» в особі Відділення «Київська регіональна дирекція філія» від 08 травня 2014 року, адресованого позивачу встановлено, що ними здійснена перевірка за наданими позивачем паспортними даними та ідентифікаційним кодом і станом на 08 травня 2014 року не виявлено договірних відносин з банком (а. с. 28 том 1).

Згідно з листом Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 07 травня 2014 року, складеного за результатами перевірки книг вхідної кореспонденції за період з 2011 року по 07 травня 2014 року, книг реєстрації виконавчих документів, переданих на виконання державним виконавцям, та інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, встановлено, що виконавчий лист Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2011 року № 2-1812/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суми у розмірі 320 009 грн на виконання не надходив та на виконанні не перебував (а. с. 29 том 1).

Філія 10 ПП «НИВА-В.Ш.» також повідомила позивача, що прилюдні торги з реалізації належного йому майна, зокрема, нежитлової будівлі - автомийки (літера А) загальною площею 452,74 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 не проводились і протокол проведення цих прилюдних торгів не складався та не затверджувався (а. с. 30 том 1).

В листі Подільського районного суду м. Києва від 08 травня 2014 року вказано, що відповідно до даних автоматизованої системи документообігу «Д-3» цивільна справа, у який би відповідачем був ОСОБА_1 , в суді не зареєстрована (а. с. 31 том 1).

У висновках Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 29 березня 2010 року № 133/тдд та висновку КНІСЕ від 18 листопада 2010 року № 7221/10-11, вказано, що підпис від імені ОСОБА_6 в розписках від 30 березня 2009 року та 07 квітня 2009 року виконано однією особою і ці підписи виконані не ОСОБА_6 . Підпис від імені ОСОБА_6 в першому та другому примірку договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23 березня 2009 року виконано не ОСОБА_6 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_6 . Підпис в графі «покупець» виконаний ОСОБА_1 (а. с. 73-85, том 2, а. с. 203-214 том 3)

При новому розгляді справі, а саме 05 червня 2019 року відповідачем ТОВ «АРГАМАК», в особі директора Андрієнка А. О. та ОСОБА_8 , до суду першої інстанції подані заяви про визнання позову (а. с.129-137 том 3, а. с. 37-49 том 4).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

В силу положень статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

За приписами частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положеннями частини 2 даної норми законодавства встановлено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц вказувала, що віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину.

Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач набув право власності на спірне нежитлове приміщення на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року.

Отже висновок судів попередніх інстанцій про те, що при наявності рішення суду про визнання дійсним договору купівлі-продажу, яке набрало законної сили, позивач вважається таким, що набув право власності на спірне майно правильний.

Вищенаведеним також спростовуються доводи касаційної скарги про те, що позивач не є власником спірного майна, а суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки встановленим обставинам у справі.

Таким чином, з огляду на наведені вище норми та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, колегія суддів погоджується із їх висновками про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині витребування спірного майна.

Разом із тим колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про рейдерське захоплення ТОВ «Аргамак» та незаконну зміну керівника цього товариства, внаслідок чого відповідачем був визнаний позов, адже як правильно вказував суд апеляційної інстанції, вказане не підтверджується належними доказами, якими б були встановлені ці обставини, в даній справі вони виходять за межі заявлених позовних вимог, а отже вказані обставини не становлять предмет розгляду у даній справі.

Аргументи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки доводам сторони відповідача стосовно того, що позивач є фігурантом у кримінальному провадженні, в ході якого встановлена неналежність підпису одній із сторін договору, що став підставою набуття позивачем права власності, тому даний договір є нікчемним колегія суддів відхиляє з огляду на те, що договір купівлі-продажу автомийки рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року визнано дійсним, рішення набрало законної сили, а 24 листопада 2009 року ОСОБА_1 здійснив державну реєстрацію права власності.

Посилання касаційної скарги на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, яке полягало в тому, що заявнику було відмовлено у витребуванні належним чином завіреної копії висновку почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі до набрання вироком законної сили у кримінальному провадженні колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Згідно зі статтею 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_4 заяв або клопотань від ТОВ «Аргамак» про витребування належним чином завіреної копії висновку почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі до набрання вироком законної сили не надходило, а тому вказаний аргумент касаційної скарги колегія суддів відхиляє.

Крім того матеріали справи містять копії висновків почеркознавчих експертиз, один з яких засвідчений судом, а інший наданий представником ТОВ «Аргамак».

Колегія суддів також звертає увагу на те, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Таким чином, для витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі статті 388 ЦК України оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 202/589/18 (провадження № 61-12611св20), від 06 жовтня 2021 року у справі № 205/5579/19 (провадження № 61-15794св20).

Отже, виходячи з вищенаведеного, позовні вимоги в частині скасування свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А. О. 27 березня 2013 року про право власності ОСОБА_2 на спірну нежитлову будівлю задоволенню не підлягають.

Крім того, як правильно вказував місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, позивач просив скасувати свідоцтво, видане ОСОБА_2 , проте ОСОБА_2 залучений до розгляду справи у якості відповідача не був.

Проте колегія суддів не погоджується із висновками місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині задоволених позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю - автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0 та припинення права власності ТОВ «Аргамак» на нежитлову будівлю - автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0.

Колегія суддів зазначає, що позов про визнання права власності, зобов`язання повернути об`єкт нерухомого майна є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у справі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Судами встановлено, що на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» зареєструвало право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю - автомийку площею 452,74 кв. м, розташовану на АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 21 листопада 2009 року (а. с. 11 том 1).

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18.

Рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем.

Отже, судове рішення про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно виключно у разі, якщо право власності на це майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Аналогічний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19).

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, позовні вимоги в частині визнання права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 та припинення права власності ТОВ «Аргамак» задоволенню не підлягають.

З урахуванням зазначеного, ухвалені судами попередніх інстанцій судові рішення в цій частині позовних вимог не можуть вважатися законними та обґрунтованими і підлягають скасуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, касаційний суд скасовує рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю - автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0 та припинення права власності ТОВ «Аргамак» на нежитлову будівлю - автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0 та ухвалює в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення місцевого суду та постанова суду апеляційної інстанції в частині розподілу судових витрат також підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки врешті рішення місцевого суду, залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частинами десятою, тринадцятою статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням приписів частини десятої статті 141 ЦПК України, стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Аргамак» підлягає судовий збір у розмірі 2 395,27 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року в частині задоволених позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю - автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0 та припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» на нежитлову будівлю - автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у їх задоволенні з наведених у мотивувальній частині постанови підстав.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасувати.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року в частині задоволених позовних вимог про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» на користь власника ОСОБА_1 нежитлової будівлі - автомийки (літ. «А») загальною площею 452,74 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» 2 395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) гривень 27 копійок у відшкодування судових витрат.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

В. В. Сердюк

О. С. Ткачук