ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/1029/21 Номер провадження 22-ц/814/993/22Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є.А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Полтавській області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення і стягнення заробітної плати

за апеляційною скаргою Управління поліції охорони в Полтавській області

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 24 січня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Смілянського Є.А. в сел. Оржиці, зі складанням повного тексту 27.01.2022 року,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. Просив визнати незаконним та скасувати наказ №301 о/с від 08.11.2021 року Управління поліції охорони в Полтавській області в частині відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення проти Covid-19, вважаючи таке відсторонення таким, що порушує його право на працю. Просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9 772,28 грн. та судові витрати.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 24 січня 2022 року, позов ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Полтавській області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення і стягнення заробітної плати задоволено в повному обсязі.

Визнано незаконним та скасовано наказ Управління поліції охорони в Полтавській області від 08.11.2021 року № 301 о/с в частині відсторонення ОСОБА_1 від роботи.

Стягнуто з Управління поліції охорони в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 9 772,28 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 грн.

Рішення обґрунтоване доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржило Управління поліції охорони в Полтавській області, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що керівник управління поліції охорони, на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників робочого процесу, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивача від роботи.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 12.06.2019 року працює в Управлінні поліції охорони в Полтавській області, зокрема з 01.08.2021 охоронником 1 розряду взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Лубенського районного відділу .

01.11.2021 складено акт щодо відмови з ознайомленням ОСОБА_1 з «Попередженням» про те, що щеплення від Covid-19 є обов`язкове для працівників центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, з посиланням на наказ Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236,

Попереджено позивача про те, що у випадку ненадання документів, які підтверджують наявність профілактичного щеплення від Covid-19 або довідки про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень до 07.11.2021 року то його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати.

Наказом Управління поліції охорони в Полтавській області від 08.11.2021 року № 301 о/с ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення від Covid-19.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги виходив з положень статей 43, 92 Конституції України з огляду на те, що відсутні закони, які передбачають право роботодавця відсторонювати від роботи працівників, що відмовилися від вакцинації проти Covid-19 .

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Статтею 43 Конституції кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України проголошена рівність трудових прав громадян та заборонена будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема обмеження прав працівників залежно від стану їхнього здоров`я.

Право на працю та право заробляти працею на життя, яке гарантоване статтею 43 Конституції, включено до розділу ІІ Конституції і належить до основних прав і свобод людини та громадянина.

Пунктом 1 статті 92 Конституції встановлено, що права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України.

Відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції, таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належить постанова Кабінету Міністрів України.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України і лише до її повноважень віднесено прийняття законів.

Відповідно до пункту 2 статті 116 Конституції Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянами, втім цей орган не наділений повноваженнями ухвалювати нормативно-правові акти, спрямовані на звуження або обмеження цих прав.

Згідно норм статті 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Отже, враховуючи вище наведене, можна прийти до висновку, що відсторонення від роботи на підставі відмови від проведення профілактичного щеплення проти COVID-19 є незаконним, оскільки такі дії є фактичним втручанням та порушенням права людини на працю та права заробляти працею на життя, втручання в які дозволено виключно законами України.

Відсторонюючи працівника, керівник повинен діяти в спосіб та в межах повноважень, передбачених законом.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України встановлено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до частини другої статті 27 цього ж Закону обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Стосовно позивача таке подання про відсторонення від роботи відсутнє.

Відповідно до вказаного, за відсутності в роботодавця належним чином оформленого подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби, відсторонення ним від роботи працівника, який відмовляється або ухиляється від профілактичних щеплень, вбачається неправомірним.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин , суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про протиправність відсторонення позивача від роботи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу також на те, що керівництвом Управління поліції охорони при виданні оскаржуваного наказу, не було дотримано процедуру відсторонення ОСОБА_1 від роботи.

Так, ОСОБА_1 не пропонувалось надати свої пояснення з приводу відсторонення від роботи.

Надана позивачем за власною ініціативою заява від 01.11.2021 року про неприпустимість примусу до участі в експериментальному медичному втручанні в якості заперечень на попередження про відсторонення від роботи не є тотожними пропозиції з боку адміністрації надати працівнику пояснення з приводу наступного відсторонення.

Колегія суддів також зауважує, що 1 березня 2022 року набрав чинності наказ МОЗ від 25 лютого 2022 року № 380. Цей наказ до завершення воєнного стану зупинив дію наказу МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153, який передбачав відсторонення нещеплених працівників від роботи.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання в апеляційній скарзі на рішення Європейського Суду з прав людини від 08 квітня 2021 року у справі Вавржичка та інші проти Чеської Республіки та постанову Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 331/5291/19,так як вони випливають з інших правовідносин та стосуються вакцинації дітей та учнів, які не щеплені за віком.

Таким чином, вбачається, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 24 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.04.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна