Провадження № 2/761/2756/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Мальцева Д.О.,

при секретарі Колодяжному В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власним житлом шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом.

30.10.2020 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відкрив провадження по справі у спрощеному порядку з повідомленням сторін.

Водночас, позивачі у судові засідання, призначені на 14 год. 30 хв. 02.08.2021, 13 год. 30 хв. 04.10.2021, 13 год. 30 хв. 09.12.2021, 08 год. 30 хв. 09.02.2022 не з`явились чотири рази поспіль, судом вживались заходи щодо належного повідомлення позивачів про дату, час та місце проведення судового засідання, зокрема позивачам направлялись судові повістки, здійснювались повідомлення у телефонному режимі за контактами, наданими позивачами (дзвінки та SMS-повідомлення).

Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Згідно висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-24063ск15, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, ураховуючи, що позивач, який не з`являється в судове засідання, має право на використання передбаченого законом права на процесуальне представництво в суді.

Крім того, частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17, у постанові від 28.10.2021 у справі № 465/6555/16-ц.

Судом встановлено, що позивачі у судові засідання, призначені на 14 год. 30 хв. 02.08.2021, 13 год. 30 хв. 04.10.2021, 13 год. 30 хв. 09.12.2021, 08 год. 30 хв. 09.02.2022 не з`явились чотири рази поспіль, свого представника до суду не направили, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

З огляду на зазначене, оскільки заява про розгляд справи за відсутності позивачів чи заява про зміну адреси від останніх не надходила, враховуючи, що неявка позивачів перешкоджає подальшому розгляду справи, наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 200, 223, 257, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власним житлом шляхом вселення, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту вказаного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Суддя: