Справа № 496/1683/21
Провадження № 2/496/383/22
25 березня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Диженко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Нова Ковалівка Біляївського району Одеської області такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 , є приватним власником кватири, об`єкту житлової нерухомості, а саме 2-кімнатної квартири, загальною площею 39,98 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м. розташованою за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності у неї виникло після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька, ОСОБА_3 . Право власності на майно батька було отримано позивачем після рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20.08.2015 року про визнання права власності в порядку спадкування. Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З моменту смерті і до теперішнього часу за вищезазначеною адресою ніхто не мешкає, господарство не веде. Майно почало псуватись ще за життя батька і, станом на теперішній час, житло практично стало не придатним для користування. Позивач, як власник майна не мала та не має часу щоб приїжджати та робити порядок, так як мешкає з сім`єю в м. Одеса. Внаслідок викладеного, щоб убезпечити сусідів необхідно продати вказане жиле майно. Згідно довідки, виданої Усатівською сільською радою Одеського району Одеської області за вказаною адресою зареєстровано 3 особи: ОСОБА_1 , донька позивача. ОСОБА_4 , та сестра позивача ОСОБА_2 . ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою з 11.10.2000 року, вона до вказаного часу була зареєстрована в іншому місці, де зареєстрована матір. У вказаній квартирі сестра позивача. Відповідач по справі. Не мешкає фактично з 1998 року. Відповідач спільне господарство з батьком, до його смерті, не вела, участі у забезпеченні квартири (будинку) не приймала, будь - які комунальні платежі не сплачувала, жодних особистих речей відповідача у вказаній квартирі немає. Що стосується питання оформлення спадщини, то сестра позивача після смерті батька, до нотаріуса подала письмову заяву проте, що вона відмовляється від оформлення спадщини на користь позивача. Господарство почало занепадати ще за життя батька, його вартість вже на час смерті в грудні 2013 року була низькою, а займатись ремонтом позивач не мала часу, у зв`язку з чим вона звернулась до відповідача з проханням подати заяву про зняття її з реєстраційного обліку, в усній формі позивач отримала відмову. Наданий час позивачу не відомо місце перебування відповідача, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Приймаючи до уваги заяву позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 24.12.2013 року, актовий запис №750.
Відповідно до рішення Біляївського районного суду від 20.08.2015 року за ОСОБА_1 було визнано право власності в порядку спадкування на 2-х кімнатну квартиру загальною площею 39,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №45172592 від 06.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 , на праві приватної власності, належить нерухоме майно, а саме квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки (виписки з погосподарської книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 09.04.2021 року за вих. №931/02-21 виданої ОСОБА_1 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - голова домогосподарства; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - сестра.
Згідно акту обстеження від 09.04.2021 року складеного депутатом Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області Григоренко С.В. в присутності громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , встановлено, що ОСОБА_2 , не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 1998 року.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71,72,116,156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 року №6-57цс11).
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а ч.1 ст. 391 вказаного Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Підстави для визнання члена сім`ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч.2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином згідно п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до позовних вимог позивача та наданих письмових доказів, суд вважає доведеним, що відповідач не проживає більше шести місяців у квартирі, яка належить позивачу на праві власності. Доказів на підтвердження поважності причин не проживання в будинку за місцем реєстрації відповідачем суду не подано.
З урахуванням викладеного, досліджених по справі доказів, встановлених обставин справи, суд вважає, що позивачем доведено наявність передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України підстав для визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням та позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72, 156 ЖК України, ст. ст. 13, 81, 259, 263-265, 280-282, 284, 287 352, 353, 354 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку селища Нова Ковалівка Біляївського району Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 28.04.2022 року.
Суддя М.Л. Пасечник