ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2957/22
провадження № 2/753/4232/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та заяву про забезпечення позову, суддя -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позово до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Також разом із позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову.

Вивчивши позовну заяву, вважаю, що остання підлягає передачі до іншого суду як така, що належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, виходячи із наступного.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Зважаючи на предмет даного спору останній подається за правилом ч.2 ст. 27 ЦПК України - за місцезнаходженням відповідача, а також ч.12 ст. 28 ЦПК України - за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч.2 ст. 27 ЦПК України).

А також, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч.12 ст. 28 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, встановлено, що місцезнаходження юридичної особи відповідача є: м. Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корп. 28 (Франківський район м.Львова), місце проживання боржника за матеріалами виконавчого провадження (постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2022 року): АДРЕСА_1 (територіальність проведення виконавчий дій згідно ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

З викладеного вбачається, що дана позовна заява Дарницькому районному суду м. Києва не підсудна, натомість позов підсудний за правилом ч.2 ст. 27, ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ч.12 ст. 28 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судами за встановленими Законом правилами підсудності, а їх порушення - є ознакою незаконності рішення.

Європейський суд з прав людини у п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Провадження по справі цим судом в порядку адміністративного судочинства не може вважатися судом "встановленим законом" відносно предмету такого спору в зазначенні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, оскільки термін "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції і повноважень та дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року та "Лавентс проти Латвії" від 7 листопада 2002 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

На підставі викладеного та, керуючись ч.2 ст. 27, ч. 12 ст. 28, п.1 ч. 1 ст. 31, п.2 ч.1 ст. 151, ч.9 ст. 187 ЦПК України, ст.ст. 13-1, 41 Закону України «Про нотаріат», ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суддя -

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану одночасно з пред`явленням позову- передати на розгляд до Франківського районного суду м.Львова.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч.3 ст. 31 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили позивачу для відома.

СУДДЯ: