Справа № 211/4490/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., розглянувши в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі - АТ КБ Приватбанк) звернулося до суду із вказаним позовом в якому просили стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 33428,15 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач підписав з Банком Анкету-заяву № б/н від 26.01.2012 року згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а також кредитну картку. Кредитний ліміт в подальшому збільшувався до 35000 грн. Відповідач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в свою чергу умови кредитного договору не виконав, не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом і станом на 14.06.2021 року виникла заборгованість в розмірі 33428,15 грн., з яких: 18694,48 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 8748,67 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1380,60 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 4604,40 заборгованість за простроченими відсотками. В добровільному порядку спір вирішити не надалося можливим, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2021 року вказану цивільну справу передано до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач скористався правом надання відзиву на позовну заяву в якому зазначив, що не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки сума кредиту чітко не визначена, а лише зазначено розмір кредитного ліміту. Надані позивачем копії Умов і правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ КБ Приватбанк не підписані відповідачем, не містять про нього жодної інформації, до позовної заяви не додано кредитного договору на підставі якого була підписана анкета-заява. У витягу з Тарифів та Правил також відсутні докази отримання позивачем кредитних коштів. Отже, позивачем не доведено факт укладення кредитного договору з відповідачем, а також не доведено отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, шрифт тексту позовної заяви не відповідає нормам діловодства, що не дозволяє у повній мірі ознайомитися зі змістом позову, що в свою чергу істотно порушує права відповідача. У зв`язку із наведеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

27 січня 2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що між сторонами були здійснені всі необхідні дії, досягнуто згоду щодо істотних умов кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Також, позивачем разом із позовною заявою надано належним чином засвідчені докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору, зокрема: копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, довідка про видані кредитні картки відповідачу, виписка по рахунки тощо. Із виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачу встановлений кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, здійснював розрахунки через термінали у касах магазинів, а також частково сплачував заборгованість. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,3 % в місяць або 27,60 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення СМС-повідомлень на номер телефону власноруч вказаному ним у своїй заяві про згоду на отримання СМС інформування (а.с.106), заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав у зв`язку із чим суд на підставі ст. 223 ЦПК України, дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, а також письмових заяв сторін по суті справи.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.01.2012 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ ПриватБанк (а.с.23).

Із наданої АТ КБ ПриватБанк довідки вбачається, що банком було надано ОСОБА_1 наступні кредитні картки: з 05.06.2013 року № НОМЕР_1 з терміном дії до березня 2017 року; 13.10.2014 року № НОМЕР_2 з терміном дії до липня 2017 року; 01.09.2017 року № НОМЕР_3 з терміном дії до липня 2021 року (а.с.20).

Із наданої АТ КБ ПриватБанк довідки також вбачається, що банком було встановлено наступні кредитні ліміти на кредитні карти, яким користується ОСОБА_1 а саме: з 05.06.2013 року у розмірі 15000 грн., з 12.05.2017 року у розмірі 20000 грн., з 19.10.2017 року у розмірі 25000 грн., з 24.07.2018 року у розмірі 26500 грн., з 20.12.2019 року у розмірі 32000 грн., з 25.02.2020 року у розмірі 35000 грн., з 05.11.2020 року у розмірі 0,00 грн. (а.с.21).

За наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 14.06.2021 року становить 33428,15 грн., з яких: 18694,48 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 8748,67 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1380,60 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 4604,40 заборгованість за простроченими відсотками (а.с.16-19).

Як вбачається з виписки по рахунку станом на 16.06.2021 року відповідач, починаючи з червня 2013 року активно користувався кредитними коштами, здійснюючи оплату за покупки, шляхом зняття готівки у банкоматах, а також здійснюючи повернення кредитних коштів через термінали самообслуговування. (а.с.57-81).

Таким чином, суд відхиляє посилання відповідача на недоведеність факту укладення кредитного договору, отримання ним та користування кредитними коштами, оскільки з наданих позивачем документів встановлено, що відповідач, після отримання кредитної карти починаючи з червня 2013 року по липень 2021 року активно користувався кредитними коштами АТ КБ ПриватБанк, при цьому останній платіж-поповнення кредитної карти на суму 1000 грн. ОСОБА_1 здійснив 13.12.2020 року (а.с.57).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Позивач посилався на те, що своїм підписом у Анкеті заяві відповідач підтвердив, що згодний із тим, що анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також позивач, на підтвердження позовних вимог, до позову додав документ під назвою Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, в якому наявні умови кредитування для декількох видів платіжних карток: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна 55 днів пільгового періоду», Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» (а.с.20).

Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка підписана ОСОБА_2 26.01.2012 року містить лише відомості про останнього, однак не містить жодних відомостей про банківські послуги, які обрані особою та які в подальшому будуть надаватись банком.

Між тим, ані в позовній заяві, ані в доданих до неї документах не зазначено, який конкретно вид платіжної картки (Універсальна, 30 днів пільгового періоду, Універсальна 55 днів пільгового періоду тощо) отримав відповідач та які умови кредитування застосовував банк під час нарахування спірної кредитної заборгованості.

Суд також враховує, що наданий позивачем на підтвердження правомірності нарахування відсотків за користування кредитом Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем.

У зв`язку з вищенаведеним, суд позбавлений можливості з`ясувати, за яким Тарифом обслуговувалась видана відповідачу платіжна картка, та встановити істотні умови договору, а також перевірити тривалість пільгового періоду по кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, розмір обов`язкового щомісячного платежу тощо.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з вимогами ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 140131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту 27443,15 грн., стягнути заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 1380,60 грн., заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 4604,40 грн., посилаючись, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, також на Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, у Анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та їх узгодженого сторонами розміру, як зазначено у розрахунку.

Суд відхиляє твердження позивача про те, що відповідач своїм підписом у заяві засвідчив, що він ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ Приватбанк, і доказів, що саме ці умови та правила існували на час укладення договору, суду не надано.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, що зазначені у наданому розрахунку, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, які не підписані відповідачем, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності в договорі погодженої сторонами такої істотної умови договору як сплата відсотків за користування кредитними коштами.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду України в Постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ Приватбанк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ Приватбанк не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказаний висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 26.01.2012 року в сумі 27443,15 грн., яка станом на 14.06.2021 року складається із заборгованості за тілом кредиту 18694, 48 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту 8748,67 грн.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1863,58 грн. витрат зі сплати судового збору у пропорційному розміру від заявленої ціни позову 33428,15 грн. до задоволених позовних вимог з такого розрахунку (27443,15*2270/33428,15).

Керуючись 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 207, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.01.2012 року в сумі 27443 (двадцять сім тисяч чотириста сорок три) гривні 15 копійок, а також судовий збір в сумі 1863 (одна тисяча вісімсот шістдесят три) гривні 58 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, код ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 22.04.2022 року.

Суддя М. Д. Власенко