Справа № 713/2580/20
Провадження №2/713/3/22
РІШЕННЯ

іменем України

21.04.2022 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Осокіна А.Л. при секретарі Поляк А.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , про розподіл спільного сумісного майна подружжя, та за уточненим зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ в натурі в рахунок 1/2 частини майна, придбаного в шлюбі,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив (а.с.230-233), до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна, посилаючись на наступне.

З 19.10.1985р. по 2018р. позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3

23.04.2010р. ОСОБА_5 подарувала відповідачу ОСОБА_3 будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Разом з тим дане будинковолодіння було придбане за спільні кошти подружжя.

Після придбання вказаного будинку подружжя в 2010р. розібрали та на його місці побудувало новий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

18.02.2014р. за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на новозбудоване будинковолодіння, яке включало в себе житловий будинок та по господарські будівлі та споруди.

Позивач вказує, що він продав в с.Калиня Кам`янець-Подільського району інше будинковолодіння та на отримані кошти вони з ОСОБА_3 добудували будинковололодіння по АДРЕСА_1 . Крім цього вказане будинковолодоніня було побудоване подружжям. Воно належить як відповідачу, так і позивачу на праві спільної сумісної власності, незважаючи на те, що згідно правовстановлюючих документів, право власності на це будинковолодіння зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 .

На момент звернення до суду з уточненим позовом вказане будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», гаража літ. «В», навісів літ. «Г, Е», сарая літ. «Д», підвалу літ. «Пд», колодязя літ. «К», вигрібних ям №1 та №2, огорожі №3-6. При цьому житловий будинок літ. «А» складається з: коридора «1-1» площею 14,40 кв.м., кімнати «1-2» площею 24,20 кв.м., кімнати «1-3» площею 14,00 кв.м., кімнати «1-4» площею 12,70 кв.м., санвузла «1-5» площею 1,20 кв.м., ванної «1-6» площею 3,20 кв.м., котельні «1-7» площею 2,50 кв.м,, кухні «1-8» площею 10,40 кв.м.

На даний момент позивач ОСОБА_1 має бажання розділити спірне будинковолодіння, та виділивши йому в натурі відповідно до ІІ варіанту розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи як другому співвласнику з житлового будинку літ. «А»: коридор «1-1» площею 14,40 кв.м., кімнату «1-4» площею 12,70 кв.м., санвузол «1-5» площею 1,20 кв.м., ванну «1-6» площею 3,20 кв.м., котельню «1-7» площею 2,50 кв.м,, кухню «1-8» площею 10,40 кв.м.; з по господарських будівель та споруд: гараж літ. «В», підвалу літ. «Пд», вигрібну яму літ. «В.я»,та залишити у спільному користуванні колодязь літ. «К», та огорожі №3-6; визнати за ним право власності на виділене внаслідок поділу майно, з припиненням права спільної часткової власності; стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 12380 грн. різниці вартості між частками; розподілити судові витрати.

ОСОБА_3 звернулась до суд зі зустрічним позовом до ОСОБА_1 , який в подальшому уточнила, про розподіл спільного сумісного майна подружжя (а.с.205-218), посилаючись на таке.

Будинковолодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка за вказаною адресою за кадастровим номером: :01:002:1109 НЕ є повністю об`єктом права спільної сумісної власності, але є її приватною власністю.

23.04.2010р. за договором дарування ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке складалося з житлового будинку, загальною площею 72,30 кв.м., з яких житлова площа 20,80 кв.м., в якому наявні житлові приміщенні «1-1», «1-2», «1-3», та «1-4» (житловий будинок збудований з дерева), сараї літ. «Б, В», вбиральню літ. «Г», колонка літ. «К». Вказане підтверджується технічним паспортом (а.с.28-33).

Після цього в 2010р. ОСОБА_3 оформила за собою право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, та земельна ділянка отримала кадастровий номер :01:002:1109.

Рішенням Вижницького районного суду від 14.03.2018р. шлюб між сторонами розірвано. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 зазначає, що її колишній чоловік ОСОБА_1 не пускає її проживати у спірне в будинковолодіння.

ОСОБА_3 вказує, що спірне будинковолодіння по АДРЕСА_1 «перебудовувалось», та було заново збудовані всі надвірні будівлі та споруди, що відображено в технічному паспорті на це майно від 22.01.2014р.

Внаслідок перебудови житлового будинку житлова площа нового будинку стала 50,90 кв. Зважаючи на те, що в подарованому житловому будинку житлова площа ОСОБА_3 складала 20,80 кв.м. У новозбудованому будинку загальна житлова площа складає 50,90 кв.м., що на 30,10 кв.м більше від попереднього будинку. І тому у спільній сумісній власності перебуває саме 30.10 кв.м. І саме ця площа підлягає розподілу між колишнім подружжям.

Крім того поділу підлягають новозбудовані літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», навіси літ. «Г,Е», сарай літ. «Д» підвал літ. «Пд», вигрібна яма №1-2, огорожа №3-6.

Крім того, як повідомила позивач, подружжям під час шлюбу було придбано автомобіль марки «Шкода Октавія».

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №243 від 20.10.2021р. встановлено можливість поділу внатурі спірного будинковолодіння по АДРЕСА_1 в частках по ? та по 1/3 ідеальних частинах.

У зв`язку з викладеним позивач просить суд «присудити» їй в рахунок ? належної їй частини спірного будинковолодіння виділити їй в житловому будинку літ. «А» коридор «1-1» площею 14,40 кв.м., кімнату «1-4» площею 12,70 кв.м., санвузол «1-5» площею 1,20 кв.м., ванну «1-6» площею 3,20 кв.м., котельню «1-7» площею 2,50 кв.м,, кухню «1-8» площею 10,40 кв.м.; з по господарських будівель та споруд: літню кухню літ. «Б», підвалу літ. «Пд»,

? навісу літ «Г», вигрібну яму літ. «В.я», та залишити у спільному користуванні колодязь літ. «К», та огорожі №3-6. Вказує, що при такому розподілі ОСОБА_1 НЕ може претендувати на стягнення з ОСОБА_3 різниці вартості часток. Крім того, вказує, що ОСОБА_1 залишається ще й автомобіль «ШКОДА», який належить подружжю на праві спільної сумісної власності, та вирішити питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Клим Н.І., надала суду відзив на уточнений позов ОСОБА_1 , яким уточнений позов ОСОБА_1 НЕ визнала (а.с.237-239) Вказала, що саме вона ОСОБА_3 має переважне право на обрані для проживання приміщення в житловому будинку та господарських будівлях та спорудах, оскільки такий поділ не завдасть ніяких перешкод ОСОБА_1 на використання виділених йому приміщень. Крім того, майно по АДРЕСА_1 було подаровано ОСОБА_3 її сестрою, земельна ділянка є власністю самої ОСОБА_3 , перебудова здійснювалась в основному за її кошти; вона є 61-річна жінка, якій в 2022р. буде призначена інвалідність, та вона перебуває на лікуванні в Польщі, вона не може і не повинна жита в будинку без санвузла, а ОСОБА_1 є здоровим чоловіком, та може собі до облаштувати санвузол та кухню.

Крім того, ОСОБА_1 заволодів та користується автомобілем «Шкода», який є спільної сумісною власністю подружжя.

У зв`язку з викладеним просила суд у задоволенні уточненого позову ОСОБА_1 відмовити.

ОСОБА_1 надав суду відзив на уточнений зустрічний позов (а.с.225-229), яким уточнений зустрічний позов ОСОБА_3 не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість.

Ухвалою від 28.12.2020р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 04.08.2021р. призначено судову будівельно-технічну експертизу у справі та зупинено провадження у справі. Провадження було відновлено 22.11.2021р. Та ухвалою від 10.02.2022р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справи до розгляду по суті.

В судовому засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Краснюк В.В. уточнені позовні вимоги за первісним позовом підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. У задоволенні уточненого зустрічного позову просили відмовити.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 позовні вимоги за уточненим зустрічним позовом підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Просила їх задовольнити. Позовні вимоги за уточненим первісним позовом не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, оцінивши надані суду докази, як кожен окремо, та у їх сукупності, суд знаходить, що позовні вимоги за первісним позовом та уточненим позовом підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 19.10.1985 р. Та рішенням Вижницького районного суду від 14.03.2018р. по справі №713/25/18 шлюб між сторонами розірвано. (а.с.21)

Згідно договору дарування віл 23.04.2010р. ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами в АДРЕСА_1 . (а.с.20).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що 05.05.2010р на підставці договору дарування від 23.04.2010р. за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на «будинок» по АДРЕСА_1 . (а.с.9)

Відповідно до п.2.ч.1 ст.57 СК України, вказаний будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності.

З будівельного паспорта на перебудову житлового будинку та по господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 від 21.10.2010р. вбачається, що до нього додано Висновок про забудову земельної ділянки. (а.с.5). У вказаному висновку зазначено, що під час обстеження земельної ділянки ОСОБА_3 встановлено, що на земельній ділянці будівель та споруд - немає. Для забудови запроектовано збудувати: житловий будинок, господарську споруду, гараж, дворову вбиральню, шахтну криницю.

З технічного паспорту (а.с.25-27) на будинковолодіння по АДРЕСА_1 вбачається, що у вказаному будинковолодінні у 2013 році побудовано: житловий будинок літ. «А» площею 82,60 кв.м., літню кухню літ. «Б», гаража літ. «В», навісів літ. «Г, Е», сарай літ. «Д», підвал літ. «Пд», колодязь літ. «К», вигрібні ями №1 та №2, огорожу №3-6.

Відповідно до ст..60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин, зважаючи, що зазначені будівлі і споруди по АДРЕСА_1 збудовані під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 тому вони належать їм на праві спільної сумісної власності.

Разом з тим, зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.02.2014р. вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на «житловий будинок загальною площею 82,6 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м.», який знаходиться по АДРЕСА_1 . (а.с.8). будь-якої іншої інформації про реєстрацію за ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 права власності на будівлі чи споруди, що знаходиться по АДРЕСА_1 до матеріалів справи не додано.

За таких обставин, суд знаходить, що право власності на літню кухню літ. «Б», гараж літ. «В», навіси літ. «Г, Е», сарай літ. «Д», підвал літ. «Пд», колодязь літ. «К», вигрібні ями №1 та №2, огорожу №3-6, які знаходиться по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Разом з тим, відповідно до п.9 розділу 5 Перехідні положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» господарські (присадибні) будівлі і споруди, які збудовані до 09.04.2015р. підлягають здачі в експлуатацію.

До здачі в експлуатацію такі будівлі і споруди являють собою комплекс «будівельних матеріалів» і не можуть розглядатись як об`єкти права власності господарські будівлі і споруди.

За таких обставин суд знаходить, що літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», навіси літ. «Г, Е», сарай літ. «Д», підвал літ. «Пд», колодязь літ. «К», вигрібні ями №1 та №2, огорожу №3-6, які знаходиться по АДРЕСА_1 , побудовані в 2103році, вони НЕ здані в експлуатацію та на них НЕ зареєстроване право власності як на по господарські будівлі і споруди тому вони не підлягають розподілу між сторонами як господарські будівлі та споруди.

Виходячи з викладеного суд відмовляє ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у розподілі вказаних будівель та споруд як об`єктів права спільної сумісної власності.

Тому, на думу суду поділу між сторонами підлягає виключно житловий будинок літ.«А», який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Як зазначено вище, у вказаному житловому будинку літ. «А» наяні наступні приміщення: коридор «1-1» площею 14,40 кв.м., кімнату «1-4» площею 12,70 кв.м., санвузол «1-5» площею 1,20 кв.м., ванну «1-6» площею 3,20 кв.м., котельню «1-7» площею 2,50 кв.м,, кухню «1-8» площею 10,40 кв.м. Крім того, з технічного паспорта вбачається. що цей житловий будинок збудований в 2013 році з «цегли». (а.с.27).

Разом з тим житловий будинок, який знаходився за даною адресою раніше (до 2013року), був збудований з дерева, що підтверджується копією технічного паспорта (а.с.33). Вказане, з врахуванням будівельного паспорта (а.с.5-7) означає, що житловий будинок літ. «А», який знаходиться по АДРЕСА_1 є новоствореним майном, яке було створено подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_7 під час перебування у шлюбі, а не перебудовами.

Тому, відповідно до ст.60 СК України, вказаний житловий будинок належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

При цьому, на думку суду, помилковою є позиція представника ОСОБА_8 про те, що житловий будинок літ. «А» є спільною частковою власністю. Така позиція суду продиктована тим, що розміщення приміщень в новомуму житловому будинку, площа приміщень в новому житловому будинку, площа самого нового будинку, матеріал з якого збудований новий будинок (2013 рік забудови) відрізняються від попереднього житлового будинку, який знаходився за цією ж адресою.

Вирішуючи питання про розподіл житлового будинку літ. «А», по АДРЕСА_1 , суд керується наступним.

З вимог ч.1 ст.69 СК України вбачається, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ч.2 ст.70 СК України при вирішення спору по поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя, за обставин, що мають істотне значення.

З вимог ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, за клопотанням представника ОСОБА_3 було призначено судову будівельно-технічну експертизу у справі. Згідно висновку №243 від 20.10.2021р. вказаної експертизи (а.с.150-190) житловий будинок літ. «А», по АДРЕСА_1 може бути поділений в натурі в частках по ? ідеальній частині. (а.с.164).

Для такого поділу житлового будинку наявний тільки один варіант з можливістю створення ізольованих приіщень: для одного співвласника: виділити в натурі в житловому будинку літ. «А»: коридор «1-1» площею 14,40 кв.м., кімнату «1-4» площею 12,70 кв.м., санвузол «1-5» площею 1,20 кв.м., ванну «1-6» площею 3,20 кв.м., котельню «1-7» площею 2,50 кв.м,, кухню «1-8» площею 10,40 кв.м. Та для іншого співвласника: виділити в натурі в житловому будинку літ. «А»: кімнату «1-2» площею 24,2 кв.м. та кімнату «1-3» площею 14 кв.м.

При цьому як ОСОБА_9 так і ОСОБА_3 мають бажання після поділу житлового будинку отримати у власність у житловому будинку літ. «А» саме: коридор «1-1», кімнату «1-4», санвузол «1-5», ванну «1-6», котельню «1-7», кухню «1-8». А іншу частину житлового будинку: кімнати «1-2» та «1-3» виділити іншому співвласнику.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Вирішуючи дане питання, суд знаходить, що оскільки в будинковолодінні постійно проживає саме ОСОБА_1 , він доглядає за цим будинком, іншого житла не має та являється особою пенсійного віку, тому, з врахуванням всіх вказаних обставин, та виходячи з принципу розумності та справедливості, саме ОСОБА_1 при поділі спірного житлового будинку літ. «А» слід виділити в натурі: коридор «1-1», кімнату «1-4», санвузол «1-5», ванну «1-6», котельню «1-7», кухню «1-8, оскільки доступ до санвузла, ванни та котельні дозволить йому доглядати за будинком в цілому і дозволить зберегти будинок в придатному для проживання стані.

Разом з тим суд знаходить, що, оскільки ОСОБА_3 впродовж довгого періоду часу проживає за кордоном (зі слів представника в Польщі), не проживає у спірному будинковолодінні та не доглядає за ним, тому їй при поділі житлового будинку літ. «А» необхідно виділити кімнати «1-2» та «1-3», оскільки вони, крім іншого, за площею більші, ніж приміщення, виділені ОСОБА_1 . При цьому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути різницю вартості часток в сумі 7541,76 грн.

Зважаючи на те, що сторонам при поділі майна виділяється в натрі зазначені приміщення, тому право спільної часткової власності сторні на нього слід припинити.

Суд знаходить, що посилання ОСОБА_3 на те, що вона має переважне направо на виділ їй коридору «1-1», кімнати «1-4», санвузол «1-5», ванну «1-6», котельню «1-7», кухню «1-8, оскільки будинковолодіння, на якому побудований спірний житловий будинок подароване її сестрою, земельна ділянка є власністю самої ОСОБА_3 , перебудова здійснювалась в основному за її кошти; вона є 61-річна жінка, якій в 2022р. буде призначена інвалідність, та вона перебуває на лікуванні в Польщі, вона не може і не повинна жити в будинку без санвузла є безпідставними та надуманими, упередженими та такими що не відповідають принципам розумності та справедливості.

Безумовно доведено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 проживає в Польщі. Будь-яких доказів того, що вона хвора, до матеріалів справи НЕ додано, як НЕ доведено і тієї обставини, що перебудова здійснювалась за кошти, які належать саме їй на праві особистої приватної власності. Посилання ОСОБА_3 на те, що їй в 2022 році буде призначено інвалідність є безпідставними, оскільки інвалідність встановлюється відповідною комісією, а не самою особою.

Та обставина, що ОСОБА_3 являється 61-річною жінкою та вона не може і не повинна жити в будинку без додаткових зручностей - не дає їй перевагу при поділі майна перед її чоловіком на виділ їй в натурі саме таких приміщень, які вона вказала в позові. Оскільки жінка і чоловік мають рівні права, ОСОБА_1 виповнилось вже 62 роки, тобто він старше ОСОБА_3 та він також являється особою пенсійного віку. Але на відміну від ОСОБА_3 він постійно проживає у спірному житловому будинку та доглядає за ним. Тобто, на думку суду, він більше потребує виділ саме йому додаткових приміщень із зручностями, які, в тому числі будуть допомагати йому доглядати за будинком.

При цьому суд знаходить, що посилання ОСОБА_1 на те, що кошти, отримані ним від продажу будинковолодіння в с.Калиня Кам`янець-Подільского району разом із земельною ділянкою були ним витрачені на перебудову спірного будинковолодіння по АДРЕСА_1 не доведено належними та допустимими доказами.

Крім того, та обставина, що ОСОБА_1 не пускає колишню дружину ОСОБА_3 до спірного будинковолодіння також не доведена, та сама ОСОБА_3 не ставить вимогу про її вселення у спірне будинковолодіння. Тому, на думку суду, вказана обставина не має значення для вирішення вимог про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

Також, на думку суду, наявність автомобіля «Шкода Октавія», не впливає на позицію суду щодо розподілу спільного майна подружжя, оскільки в судовому засіданні не було доведено наявність його у сторін, та сторони у позові безпосередньо не заявляють вимог щодо самого автомобіля.

При цьому суд знаходить, що у вимозі ОСОБА_1 , про визнання за ним права власності на 1/2 частку спірного житлового будинку та по господарських будівель та споруд є необгрунтованою, оскільки право спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_1 встановлено статтею 60 СК України як на майно, набуте подружжям під час шлюбу.

Інші посилання сторін на свої вимоги та заперечення не спростовують вказаних висновків суду.

Зважаючи на те, що уточнені первісний та зустрічний позови задоволено частково, тому суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст.140 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 358, 367, 368, 369, 370 372 ЦК України, ст..60-72 СК України, керуючись ст.ст. 4, 13, 76, 77, 81, 141, 258-265, 275-279, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Уточненені позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , про розподіл спільного сумісного майна подружжя, та уточнені позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Поділити житловий будинок літ. «А» по АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 в натурі коридор «1-1» площею 14,40 кв.м., кімнату «1-4» площею 12,70 кв.м., санвузол «1-5» площею 1,20 кв.м., ванну «1-6» площею 3,20 кв.м., котельню «1-7» площею 2,50 кв.м,, кухню «1-8» площею 10,40 кв.м. та визнавши за ним право власності на вказані приміщення.

Поділити житловий будинок літ. «А» по АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_3 : вітальню «1-2» площею 24,20 кв.м., кімнату «1-3» площею 14,00 кв.м., та визнати за нею право власності на вказані приміщенні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість різниця розміру виділених часток в сумі 7541,76 грн.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на житловий будинок літ. «А» по АДРЕСА_1 припинити.

В задоволенні інших позовних вимог за первісним та зустрічним позовами відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Повний текст рішення складено 29.04.2022 року.

Суддя Андрій ОСОКІН