Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7265/21
Номер провадження 2/711/664/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 квітня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Кондрацької Н.М.
за участю секретаря судового засідання - Мелещенко О.В.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . У даній квартирі зареєстрована ОСОБА_3 , яка більше двох років за місцем реєстрації не проживає, комунальні послуги не оплачує, участі в утриманні житла не приймає, особистих речей в квартирі не має. Внаслідок реєстрації відповідача в квартирі, позивач не має можливості оформити допомогу від держави на оплату житлово-комунальних послуг, розпоряджатись своїм майном, чим порушуються її права як власника, у зв`язку з цим змушена звертатись до суду з даним позовом.
Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/7265/21.
Ухвалою суду від 30.11.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Шамов О.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, а позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.
Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору дарування квартири від 07.04.2005, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2018, копією договору дарування частини квартири від 19.09.2018, копією договору дарування частини квартири від 19.09.2018.
З довідки ТОВ «ЖБК «Будівельник» №96 від 02.11.2021 вбачається, що за вказаною вище адресою зареєстровано 3 особи: ОСОБА_2 (власник), ОСОБА_3 (сестра) та ОСОБА_4 (дочка).
Відповідач ОСОБА_3 у вказаному помешканні не проживає та не користується ним більше 2 років, витрати по його утриманню не несе. Вказана інформація підтверджується актом опитування сусідів від 02.11.2021, завіреним директором ТОВ «ЖБК «Будівельник» Риндін С.І.
Звертаючись до суду з даною позовною заявою позивач наголошує на тому, що реєстрація місця проживання відповідача створює їй перешкоди у здійсненні права власності, оскільки через це вона не має змоги повноцінно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно статті 317 та статті 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та статтею 150 ЖК Української РСР, згідно якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.12.2020 (справа № 209/2642/18).
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше одного року відсутня за місцем своєї реєстрації, що свідчить про втрату нею інтересу до вказаного житлового приміщення, інших домовленостей між сторонами щодо користування житлом не було, реєстрація відповідача у квартирі позивача створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою.
На підставі викладеного такеруючись ст. 15, 16, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 150,156 ЖК України, ст.ст. 2, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19.04.2022.

Головуючий: Н. М. Кондрацька