Справа № 136/147/22
провадження № 2/136/48/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогами:

- змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10.07.2017 у справі №136/781/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, - на 1/3 частку всіх доходів відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10.07.2017 з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1 , користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 25.05.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки розмір визначених судовим рішенням аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення потреб дитини, належного її рівня життя та розвитку, підняття цін з часу ухвалення рішення і на даний час, позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів визначених вищевказаним рішенням суду з твердої грошової суми на 1/3 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.02.2022 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також витребувано докази від організацій та установ.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30.01.2017 (а.с. 7-9). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 5). З довідки Липовецької міської ради №116 від 12.01.2022 слідує, що син ОСОБА_3 проживає біля матері та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10.07.2017 по справі 136/781/17 (а.с. 10) було присуджено з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 23.05.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили 28.07.2017. Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну способу стягнення аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням, вказуючи, що стягувані із відповідача аліменти на неповнолітню дитину не забезпечують потреб дитини, у зв`язку із її віком та розвитком.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України).

При визначенні нового розміру аліментів суд, у відповідності до ч.1 ст.182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, законодавцем визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із витребуваними за ухвалою суду від 21.02.2022 доказами, судом встановлено, що відповідач не має нерухомого майна, що підтверджується інформацією, що надійшла на адресу суду від КП "Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" за №138 від 12.04.2022. За інформацією територіального сервісного центру МВС №0541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області №31/2-0541-739 від 24.03.2022, за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані. Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України у період за останні три роки (з 21.02.2019 до 21.02.2022) ОСОБА_2 перетинав такі пункти пропуску як м. Могилів-Подільський та м. Краківець. Іншої інформації немає. Також, від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 25.04.2022 за №9-2-0.62-1230/2-22 надійшла інформація про те, що робота АС ДЗК та Публічної кадастрової карти призупинена, тому неможливо надати інформацію щодо наявності у ОСОБА_2 будь-яких земельних ділянок. За інформацією Могилів-Подільської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Вінницької області за №3131/5/02-32-68 від 18.03.2022, ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року отримував доходи з ТОВ "Виробничий комплекс "Камелот" - заробітна плата у розмірі 73179,49 грн.

Зібрані у справі докази вказують, що відповідач є матеріально забезпеченим.

При цьому, суд враховує, що відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом позову та не надав жодних доказів.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, що присуджений за рішенням суду із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини є недостатнім для забезпечення належного рівня життя дитини.

При цьому, суд враховує, що право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини є виключним правом одержувача аліментів.

Ураховуючи встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд вважає, що визначений за рішенням суду спосіб стягнення аліментів із відповідача на користь позивача на утримання дитини слід змінити, при цьому визначивши їх розмір на рівні 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Суд встановив, що відповідачем були порушені права, свободи чи інтереси позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про зміну способу стягнення аліментів, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, виходячи зі змісту ст. 141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при пред`явленні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 7680, 89, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10.07.2017 у справі №136/781/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, - на 1/3 частку всіх доходів відповідача щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО