Провадження № 22-ц/802/501/22 Категорія: 84 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Кіт А. Д.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування та зобов`язання припинити будівельні роботи, за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що відповідачка ОСОБА_2 здійснює будівництво будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка розташована в межах історико-культурного заповідника «Старий Луцьк» та з південної сторони межує з його присадибною ділянкою.

Також зазначив, що будівництво є самочинним, а будівельні роботи проводяться без належно затвердженого проекту та з порушенням будівельних норм.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив:

-скасувати в порядку передбаченому пунктом 3 частини 7 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 28 вересня 2016 року № ВЛ10;

-зобов`язати відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради видати наказ про скасування запису в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів;

-зобов`язати ОСОБА_2 припинити будь-які будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 до усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб та істотного порушення державних будівельних норм.

10 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій зазначив, що предметом спору у цій справі є здійснення будівельних робіт, які мають ознаки самочинного будівництва, оскільки будівництво не припиняється, є підстави вважати, що даний будинок буде зданий в експлуатацію, або буде відчужений на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому просив суд в порядку забезпечення позову накласти заборону на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та накласти заборону на відчуження майна об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за даною адресою.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено заборонити проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відповідачки залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні позивач апеляційну скаргу заперечив та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції, інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Апеляційну скаргу відповідачки слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції в частині забезпечення позову, а саме заборони проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1 скасувати та відмовити у вжитті зазначеного забезпечення позову.

Задовольняючи частково заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (пункти 1, 2 частини 1 та частина 3 статті 150 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (пункти 3, 4, 5, 7 частини 1 статті 151 ЦПК України).

У своїй постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суддя повинен перевірити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

За матеріалами справи судом встановлено, що у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування, в якому просив скасувати в порядку передбаченому пунктом 3 частини 7 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 28 вересня 2016 року № ВЛ10; зобов`язати відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради видати наказ про скасування запису в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів; зобов`язати ОСОБА_2 припинити будь-які будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 до усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб та істотного порушення державних будівельних норм.

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти заборону на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та накласти заборону на відчуження майна об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за даною адресою.

Разом з тим, позивачем не доведено, що саме обраний ним вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і в той же час, відповідачка не позбавляється можливості володіти та користуватися своїм майном.

Також судом першої інстанції не було взято до уваги ту обставину, що будівельні роботи відповідачкою ОСОБА_2 на вказаній земельній ділянці проводяться у відповідності з будівельним паспортом забудови земельної ділянки зареєстрованого 25 серпня 2016 року за № 110-17-16 в Управлінні містобудування та архітектури Луцької міської ради (а. с. 14-16).

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про часткове забезпечення позову, оскільки обраний вид забезпечення позову шляхом заборони проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1 фактично є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог до вирішення спору по суті та є недопустимим, оскільки при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому ухвалу суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року у цій справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді