справа № 756/2100/20
провадження № 22-ц/824/1362/2022
головуючий у суді І інстанції Жук М.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Універсал Банк" та ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Універсал Банк" про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ "Універсал Банк" про захист прав споживача, стягнення банківського вкладу та трьох процентів річних за прострочення повернення банківського вкладу.

В обґрунтування позову зазначав, що 13 лютого 2009 року між ним та ПАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є АТ "Універсал Банк", укладено договір банківського обслуговування фізичної особи № 000062640 з метою відкриття банківських рахунків, які він мав намір використовувати для власних потреб, зокрема розміщувати депозити. 4 січня 2017 року та 10 січня 2017 року на підставі попереднього укладеного Договору та Заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи CIF № 000062640 від 4 січня 2017 року та 10 січня 2017 року він розмістив на депозитних рахунках відповідно з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих в ПАТ "Універсал Банк", депозити у сумі 28 091 Євро 77 євроцентів та у сумі 29 132 Євро 49 євроцентів під 6,50 % річних строком на 91 день.

Відповідно до заяв на видачу готівки №049В5 від 6 квітня 2017 року, №049В07 від 7 квітня 2017 року, № 049В15 від 18 квітня 2017 року та № 049В15 від 19 квітня 2017 року йому виплачено проценти та в повному обсязі повернуто внесені грошові кошти за депозитом від 4 січня 2017 року.

Разом з цим, 20 квітня 2017 року після спливу строку зберігання коштів на депозитному рахунку від 10 січня 2017 року він звернувся до банку із заявою на видачу готівки, проте йому лише частково повернуто грошові кошти у розмірі 8 000 Євро та повідомлено про неможливість видачі депозиту у повному обсязі з причин відсутності залишкових коштів.

Оскільки йому не повернуті грошові кошти в повному обсязі за депозитним вкладом від 10 січня 2017 року, жодних повноважень щодо розпорядження вказаними коштами він не надавав, причини відсутності коштів на депозитному рахунку йому невідомі, ОСОБА_1 просив суд стягнути на його корить з АТ "Універсал Банк" грошові кошти за договором банківського вкладу CIF № 000062640 від 10 січня 2017 року у розмірі 21 132 Євро 49 євроцентів та три проценти річних за прострочення повернення вкладу у розмірі 1 079 Євро 65 євроцентів.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "Універсал Банк" про стягнення трьох відсотків річних закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ "Універсал Банк" про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу задоволено.

Стягнуто з АТ "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 21 132 Євро 49 євроцентів та 5 000 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з АТ "Універсал Банк" в дохід держави 6 548 грн 94 коп. судового збору.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду представник АТ "Універсал Банк" - Біллерис Ю.О. 26 жовтня 2021 року, звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що 13 лютого 2009 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є АТ "Універсал Банк", та ОСОБА_1 було укладено Договір банківського обслуговування фізичної особи № 000062640. Протягом 2009-2017 року позивач користувався зазначеним рахунком, в тому числі розміщував та перерозміщував депозити, здійснював операції видачі, внесення та перерахування коштів.

Вказує, що станом на 7 квітня 2017 року зобов`язання банку перед позивачем з повернення суми розміщених останнім грошових коштів є повністю виконаними. На підтвердження таких обставин АТ "Універсал Банк" було надано до суду першої інстанції виписку по рахунку № НОМЕР_3 за період з 12 травня 2008 року по 7 квітня 2017 року.

Також вказує, що 30 березня 2021 року через канцелярію Оболонського районного суду м. Києва АТ "Універсал Банк" були подані письмові пояснення по справі, в яких, на питання головуючого судді по справі, було пояснено щодо дати відкриття поточного рахунку № НОМЕР_3 в іноземній валюті Євро, та Договору банківського обслуговування фізичної особи №00062640, а саме 13 лютого 2009 року, та було додано копію заяви ОСОБА_1 на відкриття рахунку CIF від 13 лютого 2009року та докази направлення даних пояснень сторонам по справі.

Зазначає, що надані позивачем документи до позовної заяви не підтверджують наявність правовідносин між сторонами з 24 березня 2008 року та не підтверджують розміщення депозитних вкладів позивачем 4 січня 2017 року та 10 січня 2017 року. Відсутність копії/оригіналу договору банківського обслуговування, відсутність відомостей щодо уповноваженої особи банку на підписання документів, відсутність передбаченого формою підпису та ПІБ другої уповноваженої особи банку на заявах-підтвердженнях, відсутність грошових коштів на поточному рахунку № НОМЕР_3 у тому розмірі, який зазначає позивач, особисті пояснення представника позивача по справі, та факт того, що рахунки, які зазначені в даних заявах, позивачу ніколи не відкривались, свідчить про недоведеність позивачем обставин, що було проігноровано судом першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу АТ "Універсал Банк" до Київського апеляційного суду не надходив.

15 грудня 2021 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Маринушкіним А.Г. також було подано апеляційну скаргу на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у повному відшкодуванні позивачу витрат на правову допомогу адвоката та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 49 700 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в Додатковому договорі, сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди; в розмірі 49 700 грн за представництво інтересів клієнта у вказаній справі. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до суду було надано: копію Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №7/2020 від 30 січня 2020 року, копію - Додаткового договору №1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №7/2020 від 30 січня 2020 року, копію квитанції про сплату витрат у розмірі 49 700 гривень.

Вважає, що твердження суду першої інстанції про завищеність та неспівмірність вартості послуг адвоката наданим послугам без обґрунтування та доведення дійсної їх вартості з посиланням на докази вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт на ринку, не є доцільним, оскільки такі доводи не базуються а ні на аналізі середньозважених цін на ринку адвокатських послуг, а ні на вартості - адвокатських послуг, рекомендованих у відповідному регіоні. Так само, саме твердження про неспівмірність вартості послуг адвоката складності справи та обсягу виконаних робіт, не підтверджено відповідачем, відповідним розрахунком з визначенням часу, необхідного для складання таких процесуальних документів, вартості години роботи адвоката, виходячи з середньозважених цін, або іншими доказами.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Маринушкін А.Г. просив апеляційну скаргу АТ "Універсал Банк" залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови суду у повному відшкодуванні витрат на правову допомогу, ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з АТ "Універсал Банк" на користь позивача 49 700 грн витрат на правову допомогу.

Представник відповідача АТ "Універсал Банк" - адвокат Юрескул Н.С. просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу АТ "Універсал Банк" задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга АТ "Універсал Банк" підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу, апеляційний суд виходить із наступного.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, що 13 лютого 2009 року між сторонами спору було укладено договір банківського обслуговування фізичної особи №000062640 з метою відкриття банківських рахунків, які позивач мав намір використовувати для власних потреб, зокрема розміщувати депозити. На цю обставину посилався позивач у позові, проти чого не заперечував відповідач та визнав цю обставину.

Позивач також в обгрунтування позовних вимог послався на обставину укладення з відповідачем двох депозитних договорів під 6,5 відсотків річних строком на 91 день: від 04 січня 2017 року №7977 на суму 28091,77 євро та від 10 січня 2017 року №7885 на суму 29132,49 євро.

Відповідач указану обставину заперечує, відтак указана обставина підлягає доведенню на загальних підставах.

Позивач у підтвердження обставини укладення депозитних договорів зазначає про наявність у нього заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 04 січня 2017 року та від 10 січня 2017 року (а.с. 11 та 16,Т.1). Позивач стверджує, що згідно із п. 1.19 Публічної пропозиції АТ "Універсал Банк" про приєднання до договору банківського обслуговування фізичної особи (далі - договору), розміщеної на офіційній інтернет-сторінці банку, відповідні заяви є документом, згідно з яким банк приймає кошти клієнта для розміщення на депозиті, і які разом з договором підтверджують розміщення депозиту. Також позивачем надано у підтвердження доказів часткового виконання зобов`язань за депозитними договорами заяви на видачу готівки від 06 квітня 2017 року на суму 800 євро, від 07 квітня 2017 року на суму 700 євро, від 18 квітня 2017 року на суму 8000 євро, від 19 квітня 2017 року на суму 5500 євро та від 20 квітня 2017 року на суму 800 євро.

У зв`язку з невиконанням банком договірних зобов`язань щодо повернення залишку депозитних коштів позивач звертався з листами та заявами до директора Львівського бізнес-відділення №4 Забурко Ю.О., Генерального прокурора України, Голови Національного банку України.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги визнав доведеними обставини укладення депозитних договорів та невиконання відповідачем у повному обсязі зобов`язань щодо повернення депозитних коштів на підставі наведених позивачем доказів.

Відповідач у апеляційній скарзі не визнає укладення спірних депозитних договорів, оскільки депозитні рахунки, на які посилається позивач не відкривались та не існували в АТ "Універсал Банк" взагалі, а у позивача на час надання ним спірних заяв-підтверджень розміщення депозиту фізичної особи від 04 січня 2017 року та від 10 січня 2017 року були відсутні відповідні суми на поточному рахунку № НОМЕР_3 відкритому згідно договору банківського обслуговування фізичної особи №000062640.

Перевіряючи відповідні доводи апеляційної скарги колегія апеляційного суду дійшла наступного.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частинами першою, другою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Договір є різновидом правочину.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У частині першій статті 1060 ЦК України зазначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

У статті 1059 ЦК України врегульовані питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 у справі № 6-352цс16 зроблено правовий висновок про те, що договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Так, із матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2008 року ОСОБА_1 був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_3 у євро для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій. Надалі 13 лютого 2009 року на підставі заяви ОСОБА_1 на відкриття CIF від 13 лютого 2009 року між ВАТ "Універсал Банк" та позивачем було укладено договір банківського обслуговування фізичної особи №00062640, у якому сторонами був погоджений порядок відкриття клієнту банківських рахунків (у тому числі депозитних), порядок зарахування, перерахування і видачі грошових коштів на рахунках клієнта, умови обслуговування рахунків фізичної особи. Також матеріалами справи підтверджено, що протягом 2009 - 2017 років позивач користувався зазначеним рахунком № НОМЕР_3 , в тому числі розміщував та пере розміщував депозити, здійснював операції видачі, внесення та перерахування коштів. Відповідні обставини визнані сторонами спору.

Відповідач посилається на те, що станом на 7 квітня 2017 року зобов`язання банку перед позивачем з повернення суми розміщених останнім грошових коштів є повністю виконаними, на підтвердження чого надає виписку по рахунку № НОМЕР_3 за період з 12 травня 2008 року по 7 квітня 2017 року. Та вказує, що більше жодних договорів між банком та позивачем укладено не було, та жодних правовідносин не виникло. АТ "Універсал Банк" зазначає, що банку невідомо про існування заяв-підтверджень розміщення депозиту фізичної особи від 4 січня 2017 року та 10 січня 2017 року, а виписка з рахунку № НОМЕР_3 за період з 12 травня 2008 року по 7 квітня 2017 року не відображає проведення таких депозитних операцій, на які посилається позивач, самі заяви не відповідають вимогам нормативних документів, які регулюють дані правовідносини (Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами №516, та Постанови НБУ "Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні").

У відповідності до норм ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у відповідності до ч.3 ст.13 ЦПК України.

Згідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування - відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, згідно до ч.6 ст.81 ЦПК України.

Переглядаючи справу колегія суддів вважає, що надані позивачем документи до позовної заяви не підтверджують наявність правовідносин між сторонами з приводу банківського вкладу за спірними заявами-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи та не підтверджують розміщення спірного депозитного вкладу позивачем з урахуванням наступного.

Згідно із Публічною пропозицією АТ "Універсал Банк" про приєднання до договору банківського обслуговування фізичної особи (далі - договору), розміщеною на офіційній інтернет-сторінці банку у редакції від 12 серпня 2019 року згідно з додатком №102 до Розпорядження №49 від 22 серпня 2013 року, на яку посилається позивач, заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи - це документ, згідно якого банку приймає кошти від клієнта для розміщення на депозиті і який разом із договором підтверджує розміщення депозиту; заява-підтвердження має бути підписана клієнтом та надана банку в установленому договором порядку; заява-підтвердження складається за формою банку та містить інформацію про суму, валюту, строк розміщення депозиту, розмір і порядок сплати процентів, інші умови розміщення депозиту і є невід`ємною частиною договору.

Підставою для відкриття депозитного рахунку і підтвердження його відкриття є договір та заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи (п. 1.6 Договору).

Пунктом 4.12 Договору передбачено, що заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи та/або заява-підтвердження на зміну параметрів депозиту фізичної особи вважається належним чином оформленою клієнтом та такою, що підлягає виконанню банком, якщо така заява надана за формою, встановленою банком.

В той же час , як убачається із матеріалів справи та пояснень сторін наданих у суді першої та апеляційної інстанції, позивач відповідно до спірних заяв не передавав кошти безпосередньо в касу банку, а доручав розмістити на депозитних рахунках кошти, що наявні на його поточному банківському рахунку.

Так, за змістом заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи CIF № 000062640 від 4 січня 2017 року, ОСОБА_1 з метою розміщення ним депозиту в ПАТ "Універсал Банк" доручив банку здійснити договірне списання коштів із рахунку № НОМЕР_3 на депозитний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 28 091 Євро 77 євроцентів, процентна ставка - 6,50 %, дата розміщення депозиту - 4 січня 2017 року, дата закінчення строку депозиту - 5 квітня 2017 року, строк зберігання коштів - 91 день, періодичність виплати процентів - в кінці терміну. Згідно даної заяви депозит та нараховані проценти за цим депозитом повертається клієнту (вкладнику) тільки зі спливом строку зберігання коштів, визначеного в даній заяві (а.с. 11).

Згідно заяв про видачу готівки № 049В5 від 6 квітня 2017 року, №049В07 від 7 квітня 2017 року, № 049В15 від 18 квітня 2017 року та № 049В15 від 19 квітня 2017 року ОСОБА_1 ПАТ "Універсал Банк" було виплачено 28 500 Євро (а.с. 12-15).

Відповідно до заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи CIF №000062640 від 10 січня 2017 року, ОСОБА_1 з метою розміщення ним депозиту в ПАТ "Універсал Банк" доручив банку здійснити договірне списання коштів із рахунку № НОМЕР_3 на депозитний рахунок № НОМЕР_2 у сумі 29 132 Євро 49 євроцентів, процентна ставка - 6,50 %, дата розміщення депозиту - 10 січня 2017 року, дата закінчення строку депозиту - 11 квітня 2017 року, строк зберігання коштів - 91 день, періодичність виплати процентів - в кінці терміну. Згідно даної заяви депозит та нараховані проценти за цим депозитом повертається клієнту (вкладнику) тільки зі спливом строку зберігання коштів, визначеного в даній заяві (а.с. 16).

Згідно заяви про видачу готівки № 049В15 від 20 квітня 2017 року ОСОБА_1 ПАТ "Універсал Банк" було виплачено 8 000 Євро (а.с. 17).

Оригінали указаних заяв-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи та заяв про видачу готівки оглянуті у судовому засіданні в суді першої інстанції.

18 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "Універсал Банк" із заявою про видачу залишку депозиту у сумі 21 152 Євро 53 євроцентів у відповідності до договору від 10 січня 2017 року (а.с 18).

18 вересня 2017 року ОСОБА_1 звертався до НБУ із заявою про вжиття заходів реагування за порушення банківського вкладу (а.с. 22-24).

За змістом листа НБУ від 13 вересня 2017 року у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 18 вересня 2017 року вбачається, що за інформацією ПАТ "Універсал Банк", 13 грудня 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір № 000062640 банківського обслуговування фізичної особи, в рамках якого ОСОБА_1 протягом 2009-2017 років розміщував та перерозміщував депозитні вклади, здійснював операції видачі, внесення та перерахування коштів; станом на 7 квітня 2017 року у ОСОБА_1 нульові залишки за всіма його рахунками (а.с. 25-26).

За змістом листа ПАТ "Універсал Банк" від 16 січня 2018 року вбачається, що відповідно до даних ОДБ та наявних в банку первісних документів, зокрема заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 28 лютого 2017 року, заяви на видачу готівки від 6 квітня 2017 року та двох заяв на видачу готівки від 7 квітня 2017 року станом на 7 квітня 2017 року банк виконав всі зобов`язання перед ОСОБА_1 у зв`язку із нульовими залишками за всіма його рахунками (а.с. 28).

У спростування вимог позову представником відповідача було надано виписку по рахунку із відображенням руху коштів ОСОБА_1 за період з 12 травня 2008 року по 7 квітня 2017 року по рахунку № НОМЕР_3 (а.с. 79-94).

За приписами частини 3 статті 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно зі статтею 41 Закону України "Про Національний банк України" та частин 1, 2 статті 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1.10., 4.1. - 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №254 від 18 червня 2003 року, яке було чинним станом на дату виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем (далі за текстом - Положення), операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов`язаних з документуванням інформації за операціями банку (далі - операції), проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками.

Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пунктів 5.1. - 5.5. Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, які ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них; аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; книги реєстрації відкритих рахунків; оборотно-сальдовий баланс; інші регістри відповідно до вимог нормативно- правових актів Національного банку. Зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення.

Згідно з пунктами 5.6., 5.8 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

З огляду на викладене, банківська виписка з рахунку ОСОБА_1 є належним та допустимим доказом у даній справі, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічна правова позиція про те, що банківська виписка про рух коштів по рахунку є належним доказом, викладена в постановах Верховного Суду від 6 листопада 2018 року у справі № 910/1580/18 та від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18.

Позивачем не надано своїх доказів у спростування наданого відповідачем доказу з приводу наявності на рахунку № НОМЕР_3 коштів, достатніх для реального виконання спірних заяв та фактичного виконання спірних заяв щодо зарахування коштів на депозитний рахунок.

Так, згідно із наявною у матеріалах справи випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 за період з 12 травня 2008 року по 07 квітня 2017 року (а.с. 70-94, Т.1) за 4 січня 2017 року було здійснено чотири операції: видача готівки із відображенням у стовпчику "дебет" на суму 350,08 та 92,66 євро; виплата відсотків по строковому депозиту на суму 475,17 євро з відображенням указаної суми в стовпчику "кредит" та відображення у цьому ж стовпчику суми 17000 євро без указання призначення цього платежу, однак відповідна банківська операція пов`язана з рахунком № НОМЕР_4 . Будь-яких операцій, зокрема щодо зарахування коштів на депозитний рахунок, 10 січня 2017 року у виписці по особовому рахунку не відображено.

Із змісту наведеної виписки по особовому рахунку вбачається також, що 30 січня 2017 року банком було зараховано 15000 євро на депозитний рахунок № НОМЕР_5 , з якого відповідні кошти були списані 28 лютого 2017 року, також 28 лютого банком було зараховано 14000 євро на депозитний рахунок № НОМЕР_6 , з якого відповідні кошти були списані 31 березня 2017 року.

Таким чином, жодних відомостей щодо відображення у виписці банківських операцій з приводу зарахування з поточного рахунку №НОМЕР_3 на депозитні рахунки № НОМЕР_1 на суму 28091,77 євро04 січня 2017 року та № НОМЕР_2 на суму 29132,49 євро 10 січня 2017 року виписка по особовому рахунку не містить.

Заяви на видачу готівки, які надані позивачем до позову, свідчать про звернення позивача із заявою на видачу готівки з поточного рахунку №НОМЕР_3 , а не зі спірних депозитних рахунків. Таким чином, відповідні заяви не є безспірними доказами виконання зобов`язань саме за спірними депозитами, а не з приводу інших зобов`язань: видачі готівки, повернення інших депозитних вкладів.

Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми.

Проте, позивач жодних заперечень щодо недостовірності наявних у відповідній виписці відомостей (обліку операцій) не навів, як і не навів доказів наявності на його поточному рахунку грошових коштів, достатніх для здійснення операції щодо перерахування відповідних коштів на депозитні рахунки станом на 4 та 10 січня 2017 року.

Реальними називаються договори, в яких для виникнення прав і обов`язків недостатньо угоди, а необхідна ще й передача речі (речей). Оскільки договір банківського вкладу є реальним, оплатним і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника суми вкладу, тому висновки суду першої інстанції про доведеність позову без доказів переходу у розпорядження банку спірної суми вкладів є помилковим.

У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції описав, що листом Франківського відділу поліції м. Львова ГУ НП у Львівській області від 21 квітня 2020 року повідомлено про те, що кримінальне провадження № 0001507 від 6 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 по обвинуваченню ОСОБА_3 відповідно до ст. 291 КПК України, 26 травня 2017 року скеровано до суду з обвинувальним актом (а.с. 111).

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 27 грудня 2017 року закрито кримінальне провадження № 0001507 від 6 травня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у зв`язку із відмовою представника потерпілого ПАТ "Універсал Банк" від обвинувачення (а.с. 112-114).

Листом від 19 червня 2020 року АТ "Універсал Банк" повідомило про те, що станом на 10 січня 2017 року АТ "Універсал Банк" перебував у трудових відносинах з ОСОБА_3 , трудові відносини з вказаною особою були припинені 14 липня 2017 року, перебувала на посаді старшого касира-операціоніста Львівського бізнес-відділення № 4; окрім посадових обов`язків за посадою, ОСОБА_3 не мала окремих повноважень (а.с. 120).

При цьому судом першої інстанції не зазначено про обставини, які встановлені Франківським районним судом міста Львова, та які є преюдиційними для цієї справи. Не встановлені такі обставини і апеляційним судом.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи позивач самостійно звертався до Національного банку України, і Національним банком України йому було надано відповідь, що за інформацією ПАТ "Універсал Банк", 13 грудня 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір № 000062640 банківського обслуговування фізичної особи, в рамках якого ОСОБА_1 протягом 2009-2017 років розміщував та перерозміщував депозитні вклади, здійснював операції видачі, внесення та перерахування коштів; станом на 7 квітня 2017 року у ОСОБА_1 встановлено нульові залишки за всіма його рахунками.

Колегія суддів зазначає, що під час судового розгляду даної справи не було встановлено, що дії відповідача були неправомірними, а тому вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу є необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам встановленими у суді апеляційної інстанції, а тому не підлягають задоволенню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо стягнення судових витрат на правову допомогу колегія суддів ураховує наступне.

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за наслідком апеляційного перегляду оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, тому підстави для відшкодування витрат на правову допомогу ОСОБА_1 відсутні.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів", тому сплачений відповідачем АТ "Універсал Банк" судовий збір у розмірі 9 823,41 грн (а.с. 235) за подання апеляційної скарги підлягає відшкодуванню за рахунок держави згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відшкодувати за рахунок держави Акціонерному товариству "Універсал Банк" () судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 9 823 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять три) грн 41 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько
С.О. Журба