Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/118/22

Провадження №2/377/129/22

02 травня 2022 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Гніденко Н.П., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій, посилаючись на ст.ст.56, 104-105,110,112,113 СК України, просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №62.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №62. Спільних дітей за час шлюбу не мають. Причиною звернення позивача до суду стало те, що сімейне життя з відповідачем набуло ознак формальності. У зв`язку з протилежними поглядами на цінності сім`ї, побудову відносин між подружжям, позивач та відповідач стали чужими людьми, а тому вирішили проживати окремо. У березня 2020 року відповідач зібрав свої речі, виписався із квартири, в якій вони проживали та яка належить на праві власності позивачеві, та поїхав із міста. З того часу вони мешкають окремо, не спілкуються, не підтримують сімейних стосунків. У телефонному режимі позивач повідомляла відповідача про необхідність офіційно розірвати шлюб та останній пообіцяв надіслати до органів РАЦСу нотаріально завірену заяву про розірвання шлюбу, але з того часу минуло більше року. Таким чином відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦСу. Позивач не має наміру поновлювати стосунки з відповідачем. Збереження формального шлюбу суперечить її інтересам і є недоцільним, тому просила не давати строк для примирення.

Ухвалою судді від 22 лютого 2022 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 березня 2022 року.

14 березня 2022 року справу було знято з розгляду у зв`язку з знеструмленням електромережі суду з 09.03.2022. Справу призначено до розгляду на 22 квітня 2022 року.

22 квітня 2022 року розгляд справи було відкладено на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України та призначено нове судове засідання на 02 травня 2022 року.

У призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, часу і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України та за адресою останнього відомого зареєстрованого місця проживання. Відзив на позов відповідач до суду не подав. Заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої об`єктивними обставинами, відповідач не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи ним не подано. Заява про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходила.

За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 02 травня 2022 року, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 21 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 21 січня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, про що 21 січня 2015 року складено відповідний актовий запис за №62. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_1 , дружині - ОСОБА_1 (а.с.5).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду стало те, що сімейне життя між сторонами набуло ознак формальності у зв`язку з протилежними поглядами на цінності сім`ї, побудову відносин між подружжям. Позивач та відповідач стали чужими людьми, а тому вирішили проживати окремо. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦСу. Позивач не має наміру поновлювати стосунки з відповідачем, оскільки збереження формального шлюбу суперечить її інтересам і є недоцільним.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Сторони більше року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейних стосунків та не спілкуються. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається із позовної заяви та не спростовано відповідачем, спільних дітей за час шлюбу сторони не мають, спір щодо розподілу майна, набутого за час шлюбу, відсутній, оскільки такого майна під час шлюбу сторонами не набуто.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У позовній заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає відновити своє дошлюбне прізвище - « ОСОБА_1 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 62.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище дружини ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 02 травня 2022 року.

Суддя Н. С. Бабич