Номер провадження 2/521/2079/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Лічмана Л.Г.
при секретарі Негара О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (м. Київ, вул. Андріївська, 4) про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору частково недійсним, зобов`язання зробити перерахунок заборгованості та здійснити перерахунок коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Описова частина.
15.12.2021 р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 , у якій просив: Кредитний договір № 401 від 10.09.2021 р., укладений між ОСОБА_1 та АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») визнати недійсним в частині нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 2724,01 грн. з застосуванням наслідків недійсності; зобов`язати АТ «ПУМБ» зробити перерахунок заборгованості за Кредитним договором № 401 від 10.09.2021 р. з урахуванням визнання Кредитного договору недійсним в частині нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 2724,01 грн.; зобов`язати АТ «ПУМБ» здійснити перерахунок коштів, які були зараховані на комісію за обслуговування кредиту за договором № 901 на договір № 401 від 10.09.2021 р.

Стислий виклад позиції позивача.
20.04.2021 р. між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 901, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 140000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 10.09.2021 р. між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» було укладено Договір рефінансування № 401. З нарахованою сумою заборгованості ОСОБА_1 не згодний. Позивач вказує, що брав участь у Антитерористичній операції, йому надано статус учасника бойових дій, а тому на нього розповсюджуються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, АТ «ПУМБ» не мав права нараховувати пеню, штрафи, відсотки за користування кредитом. Оплата Договору № 901 від 20.04.2021 р. було здійснено у сумі 29125,00 грн., з яких 3125,00 грн. пішло на погашення боргу за договором, а 26000,00 грн. на оплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Отже, після рефінансування, тіло кредиту за Договором № 0401 від 10.09.2021 р. складало 136885,12 грн. В Україні особливий період розпочався 18.03.2014 р. і триває по теперішній час. Отже, виходячи з цього, заборгованість за тілом кредиту має становити 110875,00 грн. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.12.2019 р. у справі № 760/15915/16-ц, від 21.02.2018 р. у справі № 306/1157/15-ц, від 30.05.2018 р. у справі № 521/12726/16-ц, від 10.01.2019 р. у справі № 327/353/16-ц та від 04.09.2019 р. у справі № 554/10264/17.

Стислий виклад заперечень відповідача (відзив), пояснень третіх осіб.
Представник АТ «ПУМБ» у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

10.09.2021 р. ОСОБА_1 була підписана заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування (далі ДБКО) фізичних осіб № 401 та йому було надано 136885,12 грн. на строк 48 місяців. Позивач підписав Заяву, чим погодився з її умовами та отримав кредитні кошти на споживчі цілі. Пункт 5.7.3 ДКБО передбачено встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості за Споживчим кредитом щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. У Заяві вказано, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості за обслуговування становить 1,99 %, що встановлено у розмірі 2724,01 грн. щомісяця. Позивач не був позбавлений можливості відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати укладення шляхом повідомлення Банку в письмовій формі. Посилання на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає пільг щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Заяви, клопотання сторін та інших учасників справи.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 р. провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2022 р. клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково, витребувано від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»: належним чином завірену копію Кредитного договору № 901 від 20.04.2021 року та розрахунок заборгованості за цим договором; належним чином завірену копію Кредитного договору № 401 від 10.09.2021 року та розрахунок заборгованості за цим договором.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Мотивувальна частина рішення.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи доводи і аргументи сторони позивача, суд вважає їх обґрунтованими на підставі наступних норм права.

Фактичні обставини, встановлені судом.
Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_1 , військове звання підполковник. (а.с. 8)

Відповідно до довідки № ВП/11 від 03.02.2017 р., яка є підставою для надання статусу учасника бойових дій, у період з 29.04.2015 р. по 26.05.2015 р. з 30.08.2016 р. по 23.10.2016 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції н.п. Старобільськ Луганської області, с. Успенівка Донецької області. Підставою для видання довідки є Витяги з наказів керівника сектору «А» (по стройовій частині) від 29.04.2015 р. № 120, від 26.05.2015 р. № 148, командира ОТУ «Донецьк» (по стройовій частині) від 23.09.2016 р. № 270, від 10.11.2016 р. № 319, розпорядження начальника штабу першого заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 24.04.2015 р. № 501/4/2/1232, розпорядження начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 від 25.08.2016 р. № 502/11/1257. (а.с. 9)

Згідно заяви № 901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 20.04.2021 р. ОСОБА_1 прийняв публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщена на сайті АТ «ПУМБ» на суму 140000 грн., комісія за обслуговування кредитної лінії 2,99 %, розмір процентної ставки 0,01 % річних, строк 24 місяці. (а.с. 17-18, 140-141)

ОСОБА_1 звернувся до голови правління АТ «ПУМБ» з заявою про перерахунок зобов`язань за кредитом, яку отримано згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 06.08.2021 р. (а.с. 11-12)

У відповідь на зазначену заяву ОСОБА_1 листом від 03.09.2021 р. № КНО-33/11678 рекомендовано звернутися до відділення банку з наданням відповідних документів, зокрема які б надавали тільки, передбачені п. 15 ст. 14 «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

31.08.2021 р. ОСОБА_1 надав запитувану інформацію банку. (а.с. 14)

Відповідно до заяви № 401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 10.09.2021 р. та паспорту споживчого кредиту, вищевказаний договір було рефінансовано, сума встановлена у розмірі 136885,12 грн., строк 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,99 %, що становить 2724,01 грн., розмір процентної ставки 0,01 % річних. (а.с. 15-16, 68-72)

Згідно п. 5.7.3 ч. 5 Розділу ІІ ДБКО встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за Споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в Заяві на приєднання до Договору, від початкової (наданої) суми Споживчого кредиту (база розрахунку комісії за обслуговування кредитної заборгованості). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим Споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 901 від 20.04.2021 р. станом на 28.01.2022 р. вказано про відсутність заборгованості. (а.с. 146-147)

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 401 від 10.09.2021 р. заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками станом на 28.01.2022 р. склала 5406,98 (прострочена заборгованість за сумою кредиту) + 125478,04 грн. (строкова заборгованість за сумою кредиту) = 130885,02 грн. (а.с. 148-149).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України від 02 березня 2014 року № 189/2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.
Законом України від 20 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Демобілізація - це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу та Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства оборони України, викладеними у листах від 01 жовтня 2015 року N 322/2/8417 «Щодо особливого періоду», від 20 жовтня 2016 року N 316/1/906 «Щодо дії особливого періоду», скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України. З огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації без прийняття рішення щодо проведення демобілізації не припиняє особливий період.
Відповідне рішення уповноваженою особою про його скасування, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймалося.
Отже, нині триває кризова ситуація, що загрожує національній безпеці України, і особливий період, адже його скасування має бути проведено окремим указом про демобілізацію.
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер.
Суд, враховує наявні у справі докази, що підтверджують факт участі позивача у антитерористичній операції та наявність у нього статусу учасника бойових дій. Безпосередня участь ОСОБА_1 у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п. 1, 4 і 6 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49 ці Правила встановлюють для банків України методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит. Банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача (далі - загальна вартість кредиту) у грошовому виразі згідно з методикою розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, наведеною в додатку 1 до цих Правил. Банк розраховує реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит (далі - реальна річна процентна ставка) у процентах згідно з методикою розрахунку реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, наведеною в додатку 3 до цих Правил.

З матеріалів справи вбачається, що чистою сумою кредиту ОСОБА_1 є сплата 5576,37 грн. щомісяця та 5575, 94 (останній платіж), розмір річної комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 23,88 %, загальні витрати за споживчим кредитом 130780,21 грн., а тому загальна вартість кредиту 267665,33 (136885,12 + 130780,21).

Суд відхиляє доводи відповідача, що встановлена у договорі комісія не є процентами та на неї не поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», з наступних підстав.

Аналізуючи зміст ДБКО від 20.04.2021 р. та 10.09.2021 р. про надання ОСОБА_1 кредиту в зазначеному розмірі зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних та комісія у розмірі 1,99 % річних на умовах повернення кредиту та сплати процентів, суд дійшов висновку, що в силу вимог частини першої статті 536 ЦК України передбачена кредитними договорами плата за надання кредиту, яка вказана як комісія в сумі 2724,01 щомісяця є фактично процентами за користування наданими в кредит коштами.

Крім того, відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.

Отже, встановлення незначної процентної ставки відповідачем у розмірі 0,01 % річних зроблено про людське око і направлено на уникнення від виконання встановленої вище вимоги законодавства. Із наведеного вбачається, що визначений відповідачем сума комісії за обслуговування кредитної заборгованості є за свою суттю процентами. Такий висновок суду відповідає правовий позиції Верховного Суду у справі № 502/1438/18.
Таким чином, проценти (плата) за користування кредитом були нараховані ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, в особливий період, тому, відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підлягали ним до сплати, а здійснені платежі за період виконання умов договору мали зараховуватись на погашення заборгованості за тілом кредиту.
Cуд задовольняє вимогу про зобов`язання Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» зробити перерахунок заборгованості за Кредитним договором № 401 від 10.09.2021 року з урахуванням визнання Кредитного договору недійсним в частині нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 2724 гривні 01 копійка та зобов`язання здійснити перерахунок коштів, які були зараховані на виплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договором № 901 на договір № 401 від 10.09.2021 року.
Крім того, суд враховує особливість правовідносин, що виникли між сторонами по справі. Саме держава Україна надала ОСОБА_1 надано гарантії під час кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року, верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Отже, у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх у своїх правах та перед законом, а справедливе застосування норм права повинно мати передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.
Відповідно до положень статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 43 Конституції України чітко зазначає, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, а стаття 1 Основного Закону презюмує, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. В правовій державі кожен громадянин має право на захист його конституційного права.
Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
ОСОБА_1 виконував свій громадянський обов`язок, став на захист Батьківщини в умовах кризової ситуації. В свій час держава, в особі суду, захищає право позивача.
Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд).

Щодо вирішення питання про розподіл судового збору, суд виходить з наступних міркувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України про «Державний бюджет на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень.

Отже, розмір судового збору, встановлений для даного позову на момент звернення до суду за три позовні вимоги немайнового характеру становить 2724,00 грн. (2270 х 0,4).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , як споживач, був звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, а тому судовий збір 2724,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 76, 135, 137, 141, 263-265 ЦПК України, -

С У Д
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (м. Київ, вул. Андріївська, 4, ) про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору частково недійсним, зобов`язання зробити перерахунок заборгованості та здійснити перерахунок коштів, - задовольнити.

Визнати недійсним Кредитний договір № 401 від 10.09.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» в частині нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 2724 гривні 01 копійка з застосуванням наслідків недійсності.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» зробити перерахунок заборгованості за Кредитним договором № 401 від 10.09.2021 року з урахуванням визнання Кредитного договору недійсним в частині нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 2724 гривні 01 копійка.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» здійснити перерахунок коштів, які були зараховані на виплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договором № 901 від 20.04.2021 року на договір № 401 від 10.09.2021 року.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (м. Київ, вул. Саксаганського, 14, оф. 301, ) на користь держави судовий збір у розмірі 2724 гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 20 квітня 2022 року.

С У Д Д Я: