Постанова

Іменем України

26 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 760/27313/20

провадження № 61-20804св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 ,

відповідачі: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів», товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Компані»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кисельова Надія Володимирівна, служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Шереметьєвої Л. А. від 18 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів:

Вербової І. М., Головачова Я. В., Нежури В. А., від 30 листопада 2021 року.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

У грудні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра», ТОВ «Світ Фінансів», ТОВ «Ренесанс Компані», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кисельова Н. В., служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації,про визнання договорів про відступлення права вимоги та купівлі-продажу квартири недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір

№ 08/08/2008/840 К1543, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 199 948 доларів США зі строком повернення до 10 серпня 2028 року. З метою забезпечення виконання умов договору 15 серпня

2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 63,60 кв. м, житловою площею 35,70 кв. м. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2012 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 237 966,53 доларів США, що в гривневому еквіваленті складало 1 896 117,30 грн. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2012 року вказане рішення в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_5 скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

30 січня 2014 року ПАТ «КБ «Надра» отримало виконавчий лист. Позивачі зазначали, що відомостей про те, що банк звертався до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження у встановлений трирічний строк, відсутні, у зв`язку з чим вважали, що банк втратив право на примусове виконання судового рішення, а отже і стягнення боргу.

29 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів» укладено договір про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. 04 вересня 2020 року

ОСОБА_2 як законний представник малолітньої доньки звернулась в її інтересах до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 18 вересня 2020 року на ім`я померлого ОСОБА_4 надійшов лист-вимога від ТОВ «Світ Фінансів». Товариство вимагало негайного повернення заборгованості протягом тридцяти днів, посилаючись на невиконані в повному обсязі кредитні зобов`язання боржником.

08 жовтня 2020 року ОСОБА_2 листом повідомила товариство про смерть ОСОБА_4 та просила зупинити усі дії, направлені на стягнення заборгованості до отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачі зазначали, що у квартирі знаходяться представники товариства, якими примусово замінені замки, встановлено сигналізацію та повідомлено, що речі, які знаходяться в квартирі, буде винесено на вулицю. Крім того, 02 грудня 2020 року представники товариства вимагали написати розписку, якою визнати їх право на квартиру та забрати речі померлого. У відповідності до договору купівлі-продажу спірної квартири від 06 листопада 2020 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири є ТОВ «Ренесанс Компані». Договір купівлі-продажу квартири вчинено за 598 000 грн згідно висновку про вартість об`єкту експертної грошової оцінки ПП «Габ`яно» від 02 жовтня 2020 року. Позивачі стверджували, що спірна квартира при оцінці оцінювачем не оглядалася, у зв`язку з чим визначена вартість квартири є значно заниженою. Разом з тим, у вимозі від 10 вересня 2020 року ТОВ «Світ Фінансів» вимагало сплатити борг у розмірі 6 179 965, 46 грн, що у дванадцять разів більше ціни, за якою було продано спірну квартиру. Позивачі зазначали, що право власності товариства на квартиру зареєстровано 06 листопада 2020 року, тобто після смерті боржника. При цьому ТОВ «Світ Фінансів» належним чином не пред`явило вимогу до спадкоємців протягом встановлених шести місяців, хоча йому було достеменно відомо про смерть боржника. Відповідно до інформації, наявної в реєстрі юридичних осіб, ТОВ «Ренесанс Компані» є засновником ТОВ «Світ Фінансів», отже позивачі вважали, що майно було протиправно відчужено пов`язаній особі.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за кредитним договором

№ 08/08/2008/840 К1543, укладений 29 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів»; визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири

АДРЕСА_2 , загальною площею 63,60 кв. м, житловою 35,70 кв. м, укладений 06 листопада 2020 року між ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс Компані».

Основний зміст та мотиви рішень суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63,60 кв. м, житловою 35,70 кв. м, укладений 06 листопада 2020 року між ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс Компані».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відчуження ТОВ «Світ Фінансів» спірної квартири після смерті позичальника, за наявності інформації про його смерть та відкриття спадкової справи, суперечить вимогам закону. Відмовляючи у задоволенні позову у частині визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, районний суд виходив із того, що позивачі не надали належних та допустимих доказів на підтвердження порушення їхніх права.Суд зазначив, що смерть позичальника та іпотекодавця не є підставою для висновку про недійсність правочину про відступлення права вимоги, оскільки його згода на таке відступлення не передбачена ні законом, ні умовами кредитного договору.

Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Світ Фінансів» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оспорюваний договір про відступлення права вимоги не суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Також суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, зазначивши при цьому, що ТОВ «Світ Фінансів», будучи повідомленим про смерть боржника та наявність у нього спадкоємців, не звернулося зі своїми вимогами до них, що виключало можливість звернення стягнення на іпотечне майно на підставі іпотечного застереження.Апеляційний суд зазначив, що посилання ТОВ «Світ Фінансів» на неотримання ним відомостей про смерть боржника спростовується наявним в матеріалах справи фіскальним чеком та трекінгом поштового відправлення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ТОВ «Світ Фінансів» просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначив порушення судами норм матеріального і процесуального права, посилаючись на те, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16, від 19 квітня 2017 року у справі № 6-3057цс16, від 27 квітня 2017 року у справі № 6-679цс17, від 05 липня 2017 року у справі № 6-1840цс16, від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1446цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц, постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідили належним чином зібрані у справі докази, (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги обґрунтовані тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили докази направлення повідомлення спадкоємців боржника на адресу кредитора. Особа, яка подала касаційну скаргу, вважає, що кредитором дотримано всі вимоги, передбачені Законом України «Про іпотеку», а саме направлено іпотекодавцю вимогу про погашення заборгованості, яка була отримана. ТОВ «Світ Фінансів» стверджує, що спадкоємцям боржника була направлена вимога, проте зобов`язання не було виконано. Вважає, що оспорюваний договір купівлі-продажу предмета іпотеки відповідає положенням чинного законодавства, а судами не встановлено які саме порушення були допущені під час його укладення.

Судові рішення оскаржуються лише у частині задоволення позовних вимог, тому в іншій частині касаційному перегляду не підлягають в силу вимог статті 400 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2022 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу ТОВ «Світ Фінансів» без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 серпня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №08/08/2008/840 К1543, за умовами якого останньому надано кредит в розмірі 199 948,00 доларів США зі строком повернення до 10 серпня 2028 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 15 серпня

2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, предметом якого виступила квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 63,60 кв. м, житловою

площею 35,70 кв. м.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2012 року у справі № 2-1311/2011 стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2008 року у розмірі 237 966,53 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 896 117,30 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2012 року у справі № 2-1311/2011 заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2012 року в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_5 скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову у цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 жовтня 2014 року у справі

№ 2-316/12 ПАТ «КБ «Надра» поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі № 2-1311/11 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

29 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів» укладено договір № GL3N216952 про відступлення права вимоги, за яким останнє набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 08/08/2008/840 К1543 від 15 серпня 2008 року та іпотечним договором від 15 серпня

2008 року, укладеними між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

04 вересня 2020 року Другою Київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 493/2020 щодо майна ОСОБА_4

18 вересня 2020 року на поштову адресу та ім`я ОСОБА_4 надійшов

лист-вимога від ТОВ «Світ Фінансів», у якому зазначено, що у випадку невиконання у зазначений термін цієї вимоги, товариство має намір звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки третій особі.

08 жовтня 2020 року ОСОБА_2 направила на поштову адресу ТОВ «Світ Фінансів» заяву, у якій повідомила що ОСОБА_4 помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 та просила зупинити усі дії, направлені на стягнення заборгованості за кредитним договором, яка була вручена представнику адресата за довіреністю 12 жовтня 2020 року.

06 листопада 2020 року між ТОВ «Світ Фінанс» та ТОВ «Ренесанс Компані» укладено договорі купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири

АДРЕСА_1 , загальною площею

63,60 кв. м, житловою площею 35,70 кв. м.

06 листопада 2020 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,60 кв. м, житловою

площею 35,70 кв. м, зареєстровано за ТОВ «Ренесанс Компані».

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку та якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою-другою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом

У відповідності до частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Згідно із частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємців в разі порушення боржником своїх зобов`язань переходять обов`язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

За змістом частини першої, другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину(частина третя статті 1281 ЦК України).

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцямиі кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Таким чином, правовідносини, що виникли між кредитором та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини між кредитором і спадкоємцями боржника, та всі спірні питання вирішуються у порядку, визначеному статтею 1282 ЦК України та Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , оскільки на момент укладення оспорюваного правочину боржник (іпотекодатель) помер, а кредитор, якому було відомо про смерть боржника та заведення нотаріусом спадкової справи, з майновими вимогами до спадкоємців ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не звертався.

Суди попередніх інстанцій врахували, що досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором була направлена ТОВ «Світ Фінансів» на адресу ОСОБА_4 10 вересня 2020 року, тобто вже після його смерті. У той же час вимога ТОВ «Світ Фінансів» до спадкоємців боржника була направлена 04 січня 2021 року, тобто вже після укладення оспорюваного договору від 06 листопада 2020 року. Отже іпотекодержатель реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки після смерті іпотекодателя, не дотримався положень статті 1282 ЦК України та статей 33, 38 Закону України «Про іпотеку» у правовідносинах зі спадкоємцями божника (іпотекодавця).

Посилання касаційної скарги на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду України та Верховного Суду, є необґрунтованими, оскільки висновки судів за встановлених у цій справі обставин не суперечать висновкам, викладеним у зазначених заявником постановах.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, у значній мірі зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. Підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.

Порушень порядку надання та отримання доказів не встановлено, належна правова оцінка доказів зроблена судом першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 серпня

2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада

2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович