Справа № 461/4601/21 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/480/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Симця В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на додаткове рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 24 грудня 2021 року ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю позовних вимог у задоволенні позову до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільним майном (а.с. 50-53).

Додатковим рішенням Галицького районного суду міста Львова від 13 січня 2022 року частково задоволено заяву представника відповідачки та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 69-71).

Додаткове рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 січня 2022 року оскаржив представник позивачки.

Апелянт просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви відповідачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що «суд першої інстанції не перевірив дійсність таких витрат, адже відповідачем не було надано суду жодного платіжного чи розрахункового документу, який би підтверджував здійснення такої оплати» (за професійну правничу допомогу) (а.с. 73-74).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість додаткового рішення, яке оскаржується, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137).

- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137).

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити висновок про те, що для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання цієї правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п.1 ч.2 статті 137 ЦПК).

Позивачка в особі свого представника скористалася своїм правом, передбаченим ЦПК України, та у відповідь на заяву представника відповідачки про стягнення з позивачки 4 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу подала до суду Клопотання, у якому просила суд відмовити у стягненні з позивачки на користь відповідачки згаданих судових витрат або «зменшити розмір витрат на правничу допомогу» (а.с. 59-62).

В результаті ухвалення судом додаткового рішення (яке оскаржується позивачкою) розмір витрат на правничу допомогу було зменшено: з 4 500 грн. до 1 000 грн.

І апеляційна скарга на згадане додаткове рішення містить лише один довід: про відсутність «платіжного чи розрахункового документу, який би підтверджував здійснення такої оплати» (за професійну правничу допомогу) (а.с. 73-74).

В той же час (як вже зазначалося вище), як вбачається зі змісту пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається (зокрема) на підставі відповідних доказів щодо вартості обсягу наданих послуг і виконаних робіт, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За вищенаведеного доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у матеріалах справи «платіжного чи розрахункового документу, який би підтверджував здійснення такої оплати» (за професійну правничу допомогу) до уваги прийматися не можуть. А інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.

Предметом додаткового рішення у цій справі є вирішення майнові вимоги відповідачки про стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу допомогу у розмірі 4 500 грн., що станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн. х 100 = 248 100, 00 грн).

Урахувавши, що предметом додаткового рішення у даній справі є майнова вимога у розмірі 4 500 грн., то судові рішення, ухвалені за результатами вирішення такої вимоги, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ч.3 п.2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а додаткове рішення Галицького районного суду міста Львова від 13 січня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 18 квітня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.