Справа №672/106/22
Провадження №2/672/148/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м.Городок

Городоцький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Федорук І.М.,

з участю секретаря судового засідання Стебло Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Мілоан» про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позову посилався на те, що 18.06.2021 між ним та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №4585762, за умовами якого позикодавець зобов?язується на умовах, визначених цим договором, на строк 30 днів надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в розмірі 15000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит у строк до 18.07.2021 зі сплатою комісії за надання кредиту - 1500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту, та процентів за користування кредитом - 4500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, відповідно до П.1.5.1, п.1.5.2 Кредитного договору. Вважає, що при укладенні кредитного договору порушено його права споживача, визначені Законами України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», «Про захист персональних даних». Зокрема, перед укладенням договору про споживчий кредит відповідач не повідомив у письмовій формі про обставини, зазначені в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, умови кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту та відсотків за користування кредитом є несправедливими.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав.

З врахуванням викладеного, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності учасників справи.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»(тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до частини першої статті 19 вказаного Закону нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Судом встановлено, що 18.06.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 4585762, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, надати позичальнику кредит з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно п.п. 1.2, 1.4 цього договору сума кредиту становить 15000 грн., термін повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом -до 18.07.2021. Відповідно до п. 6.1 договору даний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника.

У п.6.3 вказаного договору сторони дійшли згоди про те, що, приймаючи пропозицію товариства про укладення кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що ознайомлений та погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним спірного договору, позивач, в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду будь-які докази на спростування презумпції правомірності правочину.

З матеріалів справи судом встановлено, що спірний договір укладений з дотриманням вимог закону для даного виду договорів, сторони в порядку статті 638 ЦК України узгодили всі істотні умови даного правочину та погодилися з ними.

Крім того, як на підставу визнання спірного договору недійсним, позивач посилався на порушення відповідачем вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Закону України «Про захист прав споживачів», якими встановлено обов`язок надання споживачу інформації щодо фінансових послуг.

Суд не може визнати вказані доводи обґрунтованими.

Так, статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачено такої підстави для визнання кредитного договору недійсним, як надання/ненадання суб`єктом господарювання інформації споживачеві послуг про умови кредитного договору. У таких випадках споживач може наділятися правом на розірвання договору, правом на відшкодування завданих йому збитків.

Крім того, у разі ненадання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації споживачу суб`єкт господарювання несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 вказаного Закону.

При цьому суд також враховує, що ОСОБА_1 не надав суду доказів в підтвердження того, що він звертався до відповідача з приводу роз`яснень положень договору чи надання іншої інформації з приводу виконання зобов`язань чи заявляв претензії з приводу того, що йому незрозумілі умови кредитного договору. Як видно з умов спірного договору, він укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. Ця обставина забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до договору та іншої інформації.

Як на підставу позовних вимог позивач також посилається на несправедливість п. 1.5.1 спірного договору, згідно якого встановлено комісію за надання кредиту в розмірі 1500 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово. Суд не може визнати такі доводи підставними, оскільки силу вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". П. 1.5.1 кредитного договору, укладеного між сторонами, відповідає вимогам ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, що діяла на час укладення договору, якою визначено можливість влючення до загальних витрат за споживчим кредитом комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, суд вважає, що спірний кредитний договір (з додатком) містить повну інформацію про наданий кредит, підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, а тому вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо або через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», місце знаходження - вул.Багговутівська, буд.17-21, м.Київ, 04107, .

Суддя І.М.Федорук