КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 373/659/21

номер провадження: 22-ц/824/1712/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - ГоліковоїОксани Володимирівнинарішення Переяслав-Хмельницького районного судуКиївської областівід 28липня 2021 рокуу складі суддіСвояка Д.В., у справі за позовом акціонерного товаристваакціонерний банк«Укргазбанк`до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні2021 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»(далі -ПАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»(далі - АТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 21березня2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом подання заяви- договору укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» та договір №2018/ОВР/056-000201. За умовами даного договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування: «Універсальна картка «Домовичок», на якому встановлено орієнтовна сума кредиту 10 000 грн 00 коп., можливу суму кредиту - 300 000 грн 00 коп., пільговий період 30днів, відсоткова ставка 36,00% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00 %, строк дії договору 12 місяців.

Позивач вказував, що банк взяті на себе зобов`язання за договором виконав, видав відповідачу платіжну картку, відкрив рахунок/субрахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування, надав кредитні кошти у встановленому договором ліміті. Однак, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19 серпня 2020 року виникла заборгованістьу розмірі 26 226 грн 30 коп.

З урахуванням наведеного, АТ АБ «Украгазбанк» просило стягнути з відповідача з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 26 226 грн 30 коп., а також судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп.

Рішенням Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 28 липня 2021 рокуу задоволенні позову АТ АБ «Украгазбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник АТ АБ «Укргазбанк» - Голікова О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовАТ АБ «Укргазбанк» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що12 лютого 2017 року тарифним комітетом АТ АБ «Укргазбанк» затверджено правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками АТ АБ «Укргазбанк», які розміщено на офіційному сайті www.ukrgasbank.com(надалі - Правила).

Відповідно до п.3.1. та п.3.3. Правил договір вважається укладеним, якщо клієнт належним чином заповнив та підписав заяву-договір, а банк прийняв її без зауважень та відкрив рахунок і субрахунок. У разі, якщо обраний клієнтом і зазначений у заяві-договорі пакет передбачає можливість отримання клієнтом кредиту у формі дозволеного овердрафту, укладений відповідно до цих Правил договір є одночасно договором банківського рахунку та кредитним договором у розумінні положень ЦК України. Узаяві-договорі зазначаються окремі реквізити для кредитного договору як окремої складової частини Заяви-договору.

Вказує, що 21 березня 2018 року між банком та відповідачем шляхом подання заяви -договору №2018/І_С/056-000273 укладено договір про приєднання до Правил та договір №2018/ОВР/056-000201. Оскільки обраний клієнтом пакет «Домовичок до пари» передбачає можливість отримання клієнтом кредиту у формі дозволеного овердрафту («Універсальна картка «Домовичок» в рамках ЗКП), то договір є одночасно договором банківського рахунку та кредитним договором згідно з п.3.3. Правил. Також у заяві-договорі (розділ 4 «Паспорт споживчого кредиту») зазначені окремі реквізити для кредитного договору як окремої складової частини кредитного договору.

Зазначає, що на підставі укладеного договору банк відкрив клієнту картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування: «Універсальна картка «Домовичок» (в рамках ЗКП), на якому встановлено орієнтовну суму кредиту - 10 000 грн 00 коп., можливу суму кредиту - 300 000 грн 00 коп., відсоткова ставка 36,00% річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00%, строк дії договору 12 місяців.Зазначена інформація вказана в розділі 4 заяви-договору «Паспорт споживчого кредиту». Окрім того, згідно з п.2.1 заяви-договору ця заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом (надалі - Тарифи), умовами банківських продуктів/пакетів, які розміщені на сайті банку, є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між АТ АБ «Укргазбанк», реквізити якого визначені у Правилах та клієнтом, реквізити якого зазначені у цій заяві-договорі. Згідно з п.п.3.3.-3.4. заяви-договору відповідач підтвердив, що з діючими Тарифами на момент підписання цього договору, які є невід`ємною частиною Правил, ознайомлений та цілком згоден, ним отримано примірник Тарифів на обслуговування платіжної картки, що діють на дату укладення цього договору шляхом завантаження з офіційного сайту банку.

Вказує, що банк взяті на себе зобов`язання за договором виконав та видав клієнту платіжну картку, про що свідчить підпис відповідача у розділі «Розписка про отримання платіжної картки» заяви-Договору, відкрив рахунок/субрахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування, надав клієнту кредитні кошти у встановленому договором ліміті. Однак відповідачзобов`язань за договором належним чином не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість. Вказує, шо 28 квітня 2020 року банком на адресу відповідача було направлено вимогу №129/12202/2020 про дострокове повернення кредиту. Однак відповідач дану вимогу не виконав. У зв`язку з цим, банк був вимушений звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості, яка станом на 19 серпня 2020 року становить 26 226 грн 30 коп. та складається із: поточної заборгованості по кредиту у розмірі 18 621 грн 81 коп.; простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 2 777 грн 29 коп.;простроченої заборгованостіза процентами у розмірі 4 827 грн 20 коп.

Зазначає, щопроцентна ставка та порядок нарахування процентів, а також відповідальність за невиконання зобов`язань щодо їх сплати та інші істотні умови чітко встановлені не лише в Правилах, розміщених на сайті банку, а й в заяві-договорі, підписаній відповідачем.

Вказує, що виписка/рахунок відображає здійснення операцій з чіткою вказівкою на призначення та дату здійснення кожної операції без виключення. Таким чином виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Зазначає, що відповідно до п.15.1 Правил клієнт зобов`язується щомісячно відвідувати банк або заходити на відповідну сторінку сайту банку у будь-який день поточного місяця з метою перевірки розміщення банком пропозиції.Відповідно до п.4.2.2 Правил внесення змін до цих Правил може здійснюватися банком у порядку, визначеному розділом 15 цих Правил, а клієнт зобов`язується відстежувати зазначені зміни за інформацією, яка оприлюднюється на сайті банку, та вчиняти дії згідно з цими Правилами відповідно до власних потреб щодо подальшого користування продуктом, зокрема у разі незгоди з внесеними банком змінами, клієнт зобов`язується ознайомитися з умовами пакетів/продуктів, що розміщені, зокрема, на сайті банку, та відстежувати їхні зміни у порядку, визначеному розділом 15 цих Правил.

Поряд з цим, підписанням заяви-договору клієнт підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування. А також клієнт підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптованого договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього в тому числі в разі невиконання ним зобов`язання за таким договором (розділ 4 «Паспорт споживчого кредиту» Заяви-договору).Тобто, витяг з протоколів №2703218/1 від 27 березня 2018 року та №080818 віл 08 серпня 2018 року надані як доказ правомірності зміни процентної ставки. Викладена в них інформація є загальнодоступною на сайті банку і з нею в силу розділу 15 Правил клієнт не лише мав можливість, а й був зобов`язаний ознайомлюватися щомісячно.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково послався, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на відсутність у додатках до позовної заяви оферти GB№0001-18 від 15 лютого 2018 року, оскільки зобов`язання за договором страхування чи їх неналежне виконання, тощо не є предметом спору в рамках даної справи. Також судом не зазначено, яких саме реквізитів, затверджених Національним банком України не містить розрахунок заборгованості відповідача від 19 серпня 2020 року.

ВідповідачОСОБА_1не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 26 226 грн 30 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності. Зокрема, суд зазначив, що відповідачем підписаназаява-договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТАБ «Укргазбанк». Проте відомості про погодження відповідачем цихПравил, у редакції, яка надана позивачем, відсутні. Також надані позивачем Правила не містять підпису Голови Правління у відповідній графі останнього аркуша. Тому суд дійшов висновку, що надані позивачем Правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи не підтверджують обставин укладення 21 березня 2018 року договору між позивачем та відповідачем.Крім того, ці Правила не містять підписів сторін.

Також суд дійшов висновку, що надані позивачем копії витягів із протоколів №2703218/1 від 27 березня 2018 року, №080818 від 08 серпня 2018 року складені після підписання відповідачем заяви-договору від 21 березня 2018 року, містять відмітки «комерційна таємниця» і «службова інформація», що ставить під сумнів ознайомлення відповідача із зазначеною інформацією. Будь-яких доказів ознайомлення із змістом цих витягів відповідачем не надано. Суд зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за договором №2018/ОВР/056-000201 станом на 19 серпня 2020 року не містить обов`язкових реквізитів, а виписка з особового рахунку відповідача підписана невідомою особою, у ній зазначені рахунки, інформація про відкриття яких відсутня, не відповідає вимогам, встановленим Національним банком України у частині зазначення коду валюти та надрукована розміром шрифту, який не відповідає державним стандартам.

Також суд зазначив, що відповідач неодноразово використовував кошти з рахунку на різні потреби у загальному розмірі 42 750 грн 41коп. та періодично здійснював погашення заборгованості на загальну суму 47 766 грн 83 коп.Оскільки у заяву-договорів частині визначення процентних ставок внесені виправлення та не вбачається, що вони були узгоджені із відповідачем, то суд не прийняв їх до уваги. За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин наявності у відповідача кредитних зобов`язань за договором №2018/І-С/056-000273 від 21 березня 2018 року на умовах, зазначених позивачем.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 21 березня 2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом подання заяви-договору укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТАБ «Укргазбанк» та договір №2018/ОВР/056-000201. За умовами даного договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування: «Універсальна картка «Домовичок» (в рамках ЗКП), на якому встановлено орієнтовна сума кредиту 10 000 грн 00 коп., можливу суму кредиту - 300 000 грн 00 коп., пільговий період 30 днів, відсоткова ставка 36,00% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00 %, строк дії договору 12 місяців.

Вказані обставини підтверджуються копією заяви-договору від 21 березня 2018 року(а.с.7-8), копією паспорта відповідача (а.с.49), розрахунком заборгованості (а.с.11-12), випискою про рух коштів по рахунку відповідача (а.с.13-16).

Як вбачається з розрахунку заборгованості тавиписки з особового рахунку відповідача, які додані банком до позовної заяви, відповідач використовував кредитні кошти і здійснював погашення кредиту. Останнє погашення кредиту відбулося 23січня 2020 року на суму 506 грн 69 коп., після чого оплати на погашення кредиту відповідачем не проводились (а.с.11-12).

Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит» і спростовують висновки суду про недоведеність даних обставин.

При цьому, висновки суд першої інстанції про те, що розрахунок заборгованостіта виписка з особового рахунку відповідачане є належним та допустимим доказом порушення виконання відповідачем зобов`язань за цим кредитним договором, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Банком на підтвердження укладення договору, наявності заборгованості та її розміру надано до суду розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку відповідача.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, він підписаний заступником директора операційного департаменту банку, скріплений печаткою, містить дані про складові кредитного договору, а саме: поточна та прострочена заборгованість за наданим кредитом, заборгованість за поточними та простроченими процентами.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами вказаний вище розрахунок заборгованості за кредитним договором, що є його процесуальним обов`язком відповідно до вимог ч.1ст.81 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннямист.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Разом з тим, суд першої інстанції оцінюючи виписку з особового рахунку відповідача дійшов взаємовиключних висновків, а саме, зазначив, щоця випискає недопустимим доказом по справі, оскільки вона надрукована без дотримання державних стандартів щодо вимог оформлення документів та одночасно досліджував наведені у ній дані щодо фактично використаних відповідачем кредитних коштів, а також внесених в рахунок погашення кредитної заборгованості сум, що в свою чергу спростовує висновок суду про те, що виписка по картковому рахунку є недопустимим доказом у справі.

Отже, з урахуванням наведених вище обставин і дослідивши наявні у справі докази, колегія суддів, приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення фактично отриманих та використаних позичальником кредитних коштів, які не повернуті в добровільному порядку, є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Такі висновки узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17за позовом банку до громадянина про стягнення боргу за кредитним договором від 18 лютого 2011 року, де Велика Палата, погодившись із судовими рішеннями про стягнення із боржника непогашеного тіла кредиту, зазначила, що хоча укладений між сторонами кредитний договір від 18 лютого 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить розміру і строку повернення кредиту, однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, і необхідність їх захисту через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Визначаючи розмір боргу за тілом кредиту, який підлягає стягненню з відповідача на користь банку, колегія суддів керується наданим банком розрахунком (а.с.11-12), з якого вбачається, що за період з 18травня 2018 року по 19серпня 2020 року відповідачем використано кредитних коштів у розмірі 21 399 грн 10 коп.

За цей же період відповідачем внесено на погашення кредиту кошти у розмірі 16 340 грн 68 коп.

Таким чином борг за неповернутим кредитом складає різницю у розмірі 5 058 грн42 коп., який і підлягає стягненню на користь банку.

При цьому колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що для визначення суми безпосередньо використаних відповідачем кредитних коштів слід керуватися даними виписки по картковому рахунку відповідача, оскільки із наявної у матеріалах виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , відкритому у АТ АБ «Украгазбанк» видно, що вона стосується кількох рахунків ОСОБА_1 , та відображає його дебітові і кредитні баланси по цих рахунках. Зазначена виписка по рахунку не містить чіткої диверсифікації використаних та внесених на рахунок банку коштів, а спосіб відображення здійснених клієнтом операцій по рахунках унеможливлює здійснити коректний розрахунок різниці між сумою використаного та неповернутого кредиту.

Тому для визначення розмір боргу за тілом кредиту, який підлягає стягненню з відповідача на користь банку суд керується наданим банком розрахунком.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні боргу за тілом кредиту не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу за тілом кредиту.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що розмір боргу за тілом кредиту становить 21 399 грн 10коп., з яких: 18 621 грн 81 коп. - поточна заборгованість по кредиту, 2 777 грн 29 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, колегія суддів відхиляє з наведених вище підстав.

При цьому колегія суддів керується тим, що з наданого банком розрахунку вбачається, що частину повернутих позичальником коштів банк безпідставно зарахував на погашення процентів, що невірно, бо вказаний банком розмір процентів не обумовлений договором і не може бути застосований.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновками суду про відмову у задоволенні позовних вимог АТ АБ «Украгазбанк» в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4 827 грн 20 коп., з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 та ч.1 ст.1048 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Застосування конструкції договору приєднання та його умови, у переважній більшості випадків, розроблює підприємець (у даному випадку АТ АБ «Укргазбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Вирішуючи спір в цій частині суд першої інстанції правильно виходив з того, що до даних правовідносин неможливо застосувати правила ч.1 ст.634 ЦК України, так якПравила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТАБ «Укргазбанк», у редакції, які до додано до позовної заяві, не погоджувалися відповідачем та ним не підписані. При цьому, додані до позову Правила не містять підпису Голови Правління у відповідній графі останнього аркуша.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що із доданих до позову копій витягів із протоколів №2703218/1 від 27 березня 2018 року та №080818 від 08 серпня 2018 року, вбачається, що ці протоколи складені після підписання відповідачем заяви-договору від 21 березня 2018 року, містять відмітки «комерційна таємниця» і «службова інформація», що ставить під сумнів ознайомлення відповідача із зазначеною інформацією. Будь-яких доказів ознайомлення із змістом цих витягів відповідачем не надано.

При цьому, колегія суддів зазначає, що проценти за користування коштами можуть бути визначені, як за домовленістю сторін у договорі, так і встановлені законом (ст.1048 ЦК України).Підставами позову в даній справі банк зазначив стягнення саме процентів, визначених договором, що не знайшло свого підтвердження. Водночас вимог про стягнення процентів за користування коштами, встановлених законом, позивачем не заявлялося.

Як зазначалось вище, наявні у матеріалахсправиПравила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», до яких приєднався ОСОБА_1 на підставі заяви від 21 березня 2018 року,не є доказом узгодження між сторонами істотних умов кредитного договору, що вказує на відсутність між сторонами домовленості про їх розмір, що у свою чергу свідчить про безпідставність застосування банком у розрахунку процентів за користування коштами.

Доводи апеляційної скарги про те, щопроцентна ставка та порядок нарахування процентів, а також відповідальність за невиконання зобов`язань щодо їх сплати та інші істотні умови чітко встановлені не лише в Правилах, розміщених на сайті банку, а й в заяві-договорі, підписаній відповідачем, апеляційний суд не приймає до уваги,оскільки така заява-договір є лише заявою про бажання приєднатися до заздалегідь розроблених банком Правил та не свідчить проте, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

За таких обставин, з огляду на відсутність домовленості між сторонами щодо умов та розміру сплати процентів, вимоги банку в цій частині не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17за позовом банку до громадянина про стягнення боргу за кредитним договором від 18 лютого 2011 року, де Велика Палата, скасовуючи рішення судів в частині стягнення процентів та пені і ухвалюючи нове рішення про відмову в позові в цій частині, вказала, що відсутність в анкеті-заяві домовленості про сплату процентів і неустойки не дає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скаргипро те, що відповідно до п.3.1 та п.3.3 Правил договір вважається укладеним, якщо клієнт належним чином заповнив та підписав заяву-договір, а банк прийняв її без зауважень та відкрив рахунок і субрахунок, оскільки як зазначалося вище,зазначені Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договорубанком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Тому надані позивачемПравила, які не підписані відповідачем, не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про встановлення процентів.

Саме така правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду України, зокрема: від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15; від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Аналогічна позиція викладена у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, де Велика Палата, зазначила, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які наявні в матеріалах справи, не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як складову частину спірного кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети, в частині права банку здійснювати нарахування процентів.

Оскільки суд першої інстанції у порушення вимог ст.263 ЦПК України помилково відмовив у задоволенні позовних вимог АТ АБ «Украгазбанк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, то колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині не може бути залишене в силі та відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ АБ «Украгазбанк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 058 грн 42 коп., з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПКУкраїни у зв`язку із частковим скасуванням судового рішення суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги пропорційнорозміру задоволених вимог.

АТ АБ «Украгазбанк`за подання до судупозову сплатило судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп., а за подання апеляційної скарги - 3 405 грн 00 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов АТ АБ «Украгазбанк», то понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 094 грн 57 коп.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргупредставника акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - Голікової Оксани Володимирівни -задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 28 липня 2021 рокув частині відмови у стягненні боргу за тілом кредиту, а також в частині розподілу судових витрат - скасувати і ухвалити нове рішення в цій частині.

Позовні вимоги акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (місцезнаходження: 03087, місто Київ, вул. Єреванська, 1, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 23697280) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 058грн 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (місцезнаходження: 03087, місто Київ, вул. Єреванська, 1, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 23697280) судовий збір у розмірі 1 094 грн 57 коп.

В іншій частині рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 28 липня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: