ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3435/22
провадження № 2-з/753/109/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2022 р. м. Київ

Суддя Дарницький районний суд м. Києва Заставенко М.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Яковлєва Андрія Вікторовича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Одночасно з поданням позовної заяви представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться у будь-яких банківських установах та належать ОСОБА_2 в загальній сумі не менше ніж 162 139,28 грн.

Заяву обґрунтовано наступним. Між позивачем та відповідачем 15.02.2020 укладено договір позики, за яким позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти не пізніше 10.12.2020, однак наразі відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, що дає позивачу підстави вважати, що позивач може з метою ухилення від виконання зобов`язань вжити заходів до зміни свого майнового статусу і зробити неможливим виконання рішення суду. Позивачу невідомо у якій банківській установі відкриті рахунки відповідача.

За правилами частини 1 статті 153 ЦПК України, суд розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та за результатами дослідження матеріалів справи дійшов висновку про її необґрунтованість з таких підстав.

Згідно з положенням статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 02.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що між позикодавцем та позичальником існує спір про стягнення боргу за договором позики.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, суд зазначає, що достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Так, в обґрунтування необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, представник заявника зазначає, що відповідач уникає спілкування з позивачем та ухиляється від добровільного виконання своїх зобов`язань, а отже відповідач може вжити заходів до зміни свого майнового статусу і зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому, позивачу невідомо у якій банківській установі відкриті рахунки відповідача, а відомо лише про наявність таких рахунків.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки остання не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому, за умови подання та задоволення позову, у разі невжиття таких заходів. Саме лише посилання заявника в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, заявником не вказано на які конкретно рахунки він вважає за необхідне накласти арешт, що свідчить про намагання заявника перекласти на суд обов`язок щодо збирання доказів, що є неприпустимим.

Керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Яковлєва Андрія Вікторовича про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.О.Заставенко