Справа № 373/1317/19
Номер провадження 2/373/4/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояк Д.В.,

за участі секретаря судових засідань Литвишко В.М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представник позивача Фацул М.В. звернулася до суду з позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №GP-4848170 від 01.08.2013 в сумі 128000,00 грн та судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «Банк ренесанс капітал» та відповідачкою 01.08.2013 був укладений договір №GP-4848170 та видано кредит у сумі 78098,48 грн.

19.07.2016 ПАТ «Банк ренесанс капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ» та останнє є правонаступником усіх прав та зобов`язань попередника.

Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином тривалий час, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 23.07.2019 становить 128000 грн, а саме: 29647,5 грн - заборгованість за кредитом, 7654,03 грн - заборгованість по відсотках, 40101,18 грн - заборгованість за комісією, 50597,29 грн - штрафні санкції.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки - адвокат Петренко П.І. зазначає, що за зверненням позивача 10.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з відповідачки за кредитним договором №GP-4848170 від 01.08.2013. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 03.11.2021 зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Однак, за час розгляду справи з відповідачки, на виконання кредитного договору, здійснювались відрахування у загальному розмірі 16595,78 грн. Представником відповідачки заявлено про застосування строку позовної давності за період з 02.02.2014 по 02.08.2016 та вказано, що відрахована сума повністю покриває залишок заборгованості відповідачки, а задоволення позову призведе до подвійного стягнення.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 20.08.2019 відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

10.09.2019 до суду надійшло клопотання від представника відповідачки про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.09.2019 провадження у справі зупинене до вирішення іншої справи.

10.01.2022 судом поновлено провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження із продовженням строків, визначених ЦПК України та ухвалою суду від 20.08.2019.

27.01.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Судом встановлено наступні обставини:

01.08.2013 відповідачкою була підписана оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту №GP-4848170у сумі 35549,80 грн з фіксованою процентною ставкою 12% річних, розмір комісії за обслуговування кредиту 2,4 %, строк кредиту 60 місяців.

Відповідно до графіку платежів до угоди про надання кредиту №GP-4848170від 01.08.2013, відповідачка мала здійснити шістдесят платежів в період з 02.09.2013 по 02.08.2018 на погашення кредиту, відсотків та комісії, розмір мінімального щомісячного платежу 1644,04 грн.

Також, відповідачка своїм підписом підтвердила, що ознайомилась із загальними умовами договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків ПАТ «Банк ренесанс капітал».

Проте, відповідачка взятих на себе зобов`язань не виконала, своєчасно кредиту не погашала, тому 22.09.2017 позивачем було направлено письмову вимогу щодо погашення заборгованості у розмірі 82380,14 грн.

Відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 23.07.2019 становить 128000 грн, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 29647,5 грн, прострочена заборгованість за комісією - 40101,18 грн, прострочена заборгованість за процентами - 7654,03 грн, неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 50597,29 грн.

10.11.2017 приватним нотаріусом Харою Н.С. Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис №2613 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №GP-4848170 від 01.08.2013 у розмірі 83804,11 грн.

На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем Говоровим П.В. 16.01.2018 відкрито виконавче провадження №55548150.

Як вбачається з копії рішення Подільського районного суду міста Києва від 03.11.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10.11.2017, зареєстрований у реєстрі під №2613, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.

Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, на виконання постанови приватного виконавця у виконавчому провадженні №55548150 з пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.01.2022 було відраховано 16595,78 грн.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо) яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначено в частинах 1,2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як визначено у п.п.17, 23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

За положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо з дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як зазначено в ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка аргументів сторін, доказів.

Зважаючи на заяву представника відповідачки про застосування позовної давності у даному спорі, за платежами з 02.02.2014 по 07.08.2016 минув строк позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду 07.08.2019.

Позовна давність щодо стягнення неустойки у розмірі 50597,29 грн, зважаючи на дату звернення до суду з позовом, минула повністю, а тому не підлягає задоволенню.

Зважаючи на вищезазначені положення Закону України «Про захист прав споживачів» послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі N 311/1985/16-ц.

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідачки комісії за обслуговування кредитним договором №GP-4848170 від 01.08.2013 у розмірі 40101,18 грн не підлягає задоволенню.

Отже, розмір заборгованості відповідачки перед позивачем за період з 07.08.2016 по 07.08.2019 становить 18980,16 грн.

Як вбачається з довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з пенсії ОСОБА_1 було примусово відраховано 16595,78 грн.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зважаючи на зазначене сума зобов`язання відповідачки становить 2384,38 грн (18980,16-16595,78).

У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про часткове порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 128000 грн.

Оскільки, суд частково задовольняє вимоги - на суму 2384,38 грн, що становить 1,86 % від ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 35,7 грн (1921:100 х 1,86%) судових витрат.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 2384(дві тисячі триста вісімдесят чотири) грн 38 коп.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір в розмірі 35 (тридцять п`ять) грн 70 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», - місцезнаходження: вул.Р.Окіпної, 8Б, м. Київ, 02002;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. В. Свояк