Справа №443/887/21
Провадження №2/443/148/22
РІШЕННЯ

іменем України

19 квітня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Гніздичівська територіальна громада, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту родинних відносин,-

за участю:

представника позивача адвоката Трембецької О.М..

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Гніздичівська територіальна громада, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалістю три місяці, після набрання рішенням законної сили, встановити факт належності йому заповіту ОСОБА_6 від 16.09.2005, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Витак О.В., зареєстрований у реєстрі за № 158 та складений на ОСОБА_7 та факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_6 . Після смерті матері відкрилась спадщина за заповітом на майно, яке складається із земельних ділянок, які належали спадкодавиці на підставі державного акту серії ЛВ № 038220. До дня смерті і на день смерті мати була зареєстрована та проживала разом із його братом, відповідачем по справі ОСОБА_2 та його сім`єю. Одразу після смерті матері ОСОБА_2 звернувся до Жидачівської нотаріальної контори задля відкриття спадкової справи для оформлення спадщини після смерті матері. Відповідач ОСОБА_2 хотів оформити право власності на земельну ділянку, яка належала матері на підставі державного акту серії ЛВ № 038220, однак нотаріус повідомив, що дану земельну ділянку спадкодавець заповіла йому. Даний заповіт не скасовано та не змінено. Відповідач ОСОБА_2 надав йому даний заповіт і повідомив, що він зможе оформити право власності на земельну ділянку, яка належала матері. Позивач особисто не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, так як не знав про те, що мати склала заповіт, у зв`язку із тим, що всі документи знаходились у будинку, де проживала мати разом із братом ОСОБА_2 . Після складання заповіту його ніхто про таке волевиявлення матері не повідомляв та не надав жодних документів. Також вказує, що у заповіті було допущено помилку у його прізвищі, зокрема зазначено « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 ». З метою оформлення права власності на належну ОСОБА_6 спадкове майно, він звернулась з відповідною заявою до Жидачівської державної нотаріальної контори. Однак державним нотаріусом було встановлено, що у заповіті від 16.09.2005 зареєстрованого у реєстрі за № 158 наявні розбіжності в заповіті та паспорті спадкоємця, а саме: зазначено прізвище « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 », крім того, пропущено піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви для прийняття спадщини. Таким чином, вказана розбіжність у написанні прізвища у заповіті матері та у його паспорті, а також не звернення із заявою про прийняття спадщини у встановлений термін, не дають можливості позивачу оформити свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_6 . Окрім того, оформити свої спадкові права йому перешкоджає і розбіжність у написанні імені спадкодавиці у свідоцтві про народження позивача « ОСОБА_10 » замість « ОСОБА_11 », як зазначено у свідоцтві про смерть матері. Дані у свідоцтво про смерть заносились на підставі її оригіналу паспорта. Факт родинних відносин можуть підтвердити свідки. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просить встановити факт родинних відносин та факт належності заповіту. В іншому порядку дані факти встановити неможливо, а від їх встановлення залежить виникнення майнових прав позивача як спадкоємця. Окрім того, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини з тих підстав, що йому не було відомо про існування заповіту складеного в його користь, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 09.06.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 27.07.2021 /а.с.23-24/.

27.07.2021 до участі у справі було залучено співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відкладено підготовче засідання на 27.09.2021 /а.с.31-33/

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.09.2021 підготовче засідання на підставі клопотання представника позивача адвоката Трембецької О.М. у зв`язку із наміром ознайомитись з матеріалами справи було відкладено на 04.11.2021 /а.с.42/

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.11.2021 у зв`язку з необхідність долучення додаткових доказів на підготовче засідання було відкладено 09.12.2021/а.с.90/

09.12.2021 у зв`язку з неявкою позивача та співвідповідачів підготовче засідання було відкладено на 28.01.2022 /а.с.114-115/

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 28.01.2022 підготовче засідання було відкладено на 01.03.2022 /а.с.127/

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.03.2022 підготовче засідання було відкладено на 08.04.2022 /а.с.140/

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.04.2022 підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 19.04.2022 /а.с.144/

Розгляд справи по суті відбувся 19.04.2022 за участі представника позивача адвоката Трембецької О.М. та відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. В судове засідання з`явився його представник адвокат Трембецька О.М., яка заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просили їх задовольнити з мотивів наведених у позові та уточнених позовних заявах.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за ступенем споріднення син-мати, визнав. В частині позовних вимог про встановлення факту належності заповіту ОСОБА_1 та визначення додаткового строку для прийняття спадщини заперечив тому, що в заповіті є помилка в прізвищі, а відтак заповіт не є дійсним Також зазначив, що йому не було відомо про такий заповіт. Додатково пояснив, що йому не відомо коли позивач дізнався про заповіт, а оригінал Державного акту на землю знаходиться у нього. Дану земельну ділянку мати заповіла йому продати і на виручені гроші поставити їй пам`ятник.

Відповідачка ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить суд розглянути та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства України. Щодо позовних вимог утримується.

Відповідач ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи Гніздичівської територіальної громади, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, розгляд справи просить здійснювати за його відсутності, заперечення щодо вимог позивача відсутні.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що ОСОБА_1 був сином ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №038220 від 18.01.2005 ОСОБА_15 є власником земельної ділянки площею 1,5294 гектарів, яка розташована на території Лівчицької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.15/

Згідно заповіту посвідченого 16.09.2005 секретарем виконавчого комітету Лівчицької сільської ради Жидачівського району Львівської області Витак О.В. за реєстровим №158, ОСОБА_6 , заповіла земельну ділянку, яка знаходиться в с. Лівчиці Жидачівського району Львівської області по державному акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №038220 зареєстрованому 18.01.2005 в Жидачівській РДА під №17 ОСОБА_7 /а.с.12/.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.11.2007 №11939045, 16.09.2005 було здійснено реєстрацію заповіту від ОСОБА_6 номер у Спадковому реєстрі 43527115 /а.с.13/

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 16.06.2020 Жидачівським РВДРАЦС ЗМУМЮ (м. Львів), ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 87 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 60 /а.с.10/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 01.07.1977 Рудянською сільською радою Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 66 років, про що зроблено відповідний запис № 17 /а.с.11/.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 виданого 30.11.1955 Жидачівським рай бюро ЗАГС ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьками були ОСОБА_15 та ОСОБА_16 /а.с.9/

Згідно довідки для оформлення спадщини виданої 31.07.2020 виконавчим комітетом Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області за №192 до дня смерті і на день смерті ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_17 , внучки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .. Заповіт посвідчувався в користь сина ОСОБА_1 і на даний час не змінений та не скасований /а.с.14/

Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 27.04.2021 № 146/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із тим, що він пропустив піврічний термін, передбачений цивільним законодавством на подання заяви, а також у зв`язку із розбіжностями в заповіті та паспорті спадкоємця, а саме: « ОСОБА_8 » - « ОСОБА_9 » /а.с.16/

З оглянуто в судовому засіданні спадкової справи №440/2019 від 28.11.2019 судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №58517310 від 28.11.2019 зареєстровано спадкову справу, номер у нотаріуса 440/2019. Спадкодавець ОСОБА_6 /а.с.80/

Відповідно до заяви ОСОБА_2 в Жидачівську державну нотаріальну контору Львівської області №1076 від 28.11.2019, спадщину після смерті матері ОСОБА_6 він приймає /а.с.76/

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданого 01.06.1963, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , а його батьками були ОСОБА_15 та ОСОБА_16 /а.с.85/

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №58517279 від 28.11.2019 інформації стосовно ОСОБА_6 відсутня /а.с.79/

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.10.2012 №32158163 було здійснено реєстрацію заповіту номер у Спадковому реєстрі: №53614707, місце реєстрації: Лівчицька сільська раджа Жидачівського району Львівської області, дата посвідчення: 11.10.1995, реєстровий №61. Заповідач ОСОБА_6 /а.с.83/

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №63467377 від 08.02.2021 від ОСОБА_6 було посвідчено 11.10.1995 та 16.09.2005 заповіти.

Згідно заповіту посвідченого 11.10.1995 секретарем виконавчого комітету Лівчицької сільської ради Жидачівського району Львівської області Лівою Г.М. за реєстровим №61, ОСОБА_6 заповіла усе свої майно синові ОСОБА_2 /а.с.82/.

Згідно довідки для оформлення спадщини виданої 17.11.2019 виконавчим комітетом Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області за №422 до дня смерті і на день смерті ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_17 , внучки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 . Заповіт посвідчувався в користь сина ОСОБА_2 і на даний час не змінений та не скасований /а.с.84/.

Норми права та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995.

Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду.

Факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , за ступенем споріднення мати -син, підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, а також поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 зробила особисте розпорядження, заповівши земельну ділянку, яка знаходиться в с. Лівчиці Жидачівського району Львівської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №038220 зареєстрованому 18.01.2005 в Жидачівській РДА під №17 ОСОБА_1 .

Відтак, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є особою в чию користь складено заповіт, а тому ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом.

Не заслуговують на увагу твердження відповідача ОСОБА_2 стосовно того, що заповіт не належить позивачу з підстав допущеної помилки в прізвищі, оскільки такі не грунтуються на вимогах закону та в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_6 будучи матір`ю ОСОБА_1 склала заповіт в його користь на спірну земельну ділянку

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, оскільки дає йому можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_6 .

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у разі доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18), 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 21 жовтня 2021 року у справі № 643/13260/19 (провадження № 61-9552св21), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Необхідність вчинення нотаріусом дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснення виклику спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, підстав для відступу від яких немає.

В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки йому не було відомо про заповіт складений на його користь.

Судом встановлено, що позивачу тільки у квітні 2021 року стало відомо про наявність заповіту на його ім`я, складеному за життя ОСОБА_6 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 .

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що не знав про наявність заповіту, посвідченого на його користь, а тому не звернувся в шестимісячний термін після смерті матері до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7" про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Встановивши, що позивач є спадкоємцем першої черги, дізнався про наявність заповіту, складеного на його користь у квітні 2021 та йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини; відповідачі не надали належних і допустимих доказів обізнаності ОСОБА_1 про наявність заповіту ОСОБА_6 у межах шестимісячного строку для прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, а відтак дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 тривалістю три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Гніздичівська територіальна громада про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту родинних відносин,- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіту ОСОБА_6 , посвідченого 16.09.2005 секретарем виконавчого комітету Витак Оксаною Володимирівною, зареєстрований у реєстрі за № 158 та складений на ОСОБА_7 .

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці, після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.04.2022.

Суддя Р.Г. Равлінко