БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/5207/20 провадження № 2/361/340/22
У Х В А Л А

«24» січня 2022 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Шаварин С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - Пасечник Юлії Анатоліївни про закриття провадження у частині вимог про звільнення з-під арешту, заявлених у справі № 361/5207/20, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «Райффайзен Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чижик Андрій Павлович, про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 361/5207/20 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту.

У ході розгляду справи по суті відповідач АТ «Райффайзен Банк» через представника Пасечник Ю.А. направив до суду клопотання про закриття провадження у справі у частині вимог про звільнення майна з-під арешту на підставі пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України. Клопотання мотивовано тим, що постановою приватного виконавця Чижика А.П. від 04 червня 2021 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення у виконавчому провадженні № 58289003. З огляду на відсутність предмету спору, а саме скасування арешту у позасудовому порядку, провадження у справі у частині вимог про звільнення майна з-під арешту підлягає закриттю.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечила проти закриття провадження у справі у частині вимог про звільнення майна

з-під арешту.

Вислухавши позицію представника позивача, перевіривши клопотання та його доводи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті

186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Представник відповідача у клопотанні про закриття провадження по справі посилається на пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України, а саме на відсутність предмету спору. При цьому, представник відповідача невірно тлумачить вищезазначену норму права, оскільки відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

За змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Однак, в даному випадку, відповідачем таких доказів не надано, а судом не встановлено обставин відсутності предмету спору на час пред`явлення позову.

Слід зазначити, що «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року (справа 686/20582/19-ц, провадження № 61-1807св20).

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. від 04 червня 2021 року виконавчий лист № 361/8030/14-ц, виданий

30 грудня 2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із

ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в сумі 4 593 464 грн. 52 коп. повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника т скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Із даним позовом позивач звернувся до суду 05 серпня

2020 року, 27 серпня 2020 року судом відкрито провадження у справі, таким чином предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 255, 260, 353 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала за змістом статті 353 ЦПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.О.Василишин