Справа № 522/2841/22
Провадження № 2-о/522/136/22
УХВАЛА

26 квітня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 , (заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області), про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси (заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить в порядку окремого провадження встановити факт, а саме що особа, зазначена в актовому записі про шлюб № 2371 від 01 вересня 1956 року, складеному Одеським міським бюро РАЦС як « ОСОБА_2 , 1927 року народження», є тією ж самою особою, що і особа, зазначена у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 (виданий 01 липня 1997 року Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) як « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та тією ж самою особою, що і особа, зазначена в актовому записі про смерть № 18110 (складений 30 грудня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) як « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_2 . Після його смерті заявник звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, однак, 27.01.2022 року їй було відмовлено у виплаті такої допомоги у зв`язку з наявністю розбіжностей у документах, а саме у свідоцтві про одруження серії НОМЕР_2 , виданому Одеським міським бюро РАЦС, актовий запис за № 2371, дата народження її чоловіка ОСОБА_2 зазначена 1927 рік; у паспорті померлого ОСОБА_2 та у свідоцтві про його смерть серії НОМЕР_3 , виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 18110 рік народження зазначено 1926. Вважає, що вказані описки було допушено в актових записах про шлюб, оскільки на момент їх складення відомості зазначалися зі слів.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначення засад діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану, регулюється Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01 липня 2010 року.

Порядок внесення змін в записи актів цивільного стану передбачений вищевказаним Законом та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Відповідно до статей 4, 26 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01 липня 2010 року органи державної реєстрації актів цивільного стану (центральний орган, відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головних управлінь юстиції в областях, районних у містах, міськрайонних управлінь юстиції належать до органів виконавчої влади. Дії або бездіяльність працівника органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, Міністерства закордонних справ України та/або до суду.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Аналіз змісту заяви свідчить про те, що заявник просить встановити факт тотожності особи, а саме що особа, зазначена в актовому записі про шлюб № 2371 від 01 вересня 1956 року, складеному Одеським міським бюро РАЦС як « ОСОБА_2 , 1927 року народження», є тією ж самою особою, що і особа, зазначена у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 (виданий 01 липня 1997 року Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) як « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та тією ж самою особою, що і особа, зазначена в актовому записі про смерть № 18110 (складений 30 грудня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) як « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », що суперечить вимогам статті 315 ЦПК України.

Подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме тотожність особи, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні.

Наведене виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, дати народження по-різному записаних у документах, зокрема, що особа, зазначена в актовому записі про шлюб № 2371 від 01 вересня 1956 року, як « ОСОБА_2 , 1927 року народження», є тією ж самою особою, що і особа, зазначена у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 як « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та тією ж самою особою, що і особа, зазначена в актовому записі про смерть № 18110 як « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » в порядку цивільного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Указаний висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 464/6696/20.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 592/7612/17 зробив висновок про те, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в сукупності з положеннями частини третьої статті 124 Конституції України та в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в судах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене, у відкритті провадження у справі слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Оскільки зазначені вимоги не підлягають судовому розгляду, тому суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено їх вирішення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) про встановлення факту, що має юридичне значення- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т. Ю. Федчишена