Справа № 2-7145/05
УХВАЛА

19 квітня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Харечка С.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Рівненського міського суду від 11 серпня 2005 року у справі №2-7145/05,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2022 року до Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Рівненського міського суду від 11 серпня 2005 року у справі №2-7145/05.

Ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області Музичук Н.Ю. від 11 серпня 2005 року відмовлено в прийнятті позовної заяви ОСОБА_3 до Волинської митниці, третя особа ОСОБА_5 , про примусове надання соціальної відпустки (справа №2-7145/05) як непідсудної даному суду.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 01 листопада 2005 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 на ухвалу судді Рівненського міського суду від 11 серпня 2005 року відхилено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 29 грудня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду від 11 серпня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 1 листопада 2005 року відхилено. Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 1 листопада 2005 року залишено без змін.

За приписами ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 ЦПК України, з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана:

1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили;

2) з підстав, визначених пунктами 2-3 частини другої та частиною третьою статті 423 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

За змістом ч. 3 ст. 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Таким чином, трирічний та десятирічний строки на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, наведені в ч. 2 ст. 424 ЦПК України, являють собою строк реалізації стороною права на можливість втручання в остаточне судове рішення з метою виправлення допущеної помилки, а тому за своєю правовою природою встановлений даною нормою строк є присічним і не може бути відновлений, незалежно від причин його пропуску.

Суд звертає увагу, що заявники звернулися до суду із заявою про перегляд ухвали від 11 серпня 2005 року у справі №2-7145/05 за нововиявленими обставинами 18 квітня 2022 року, тобто більше ніж через десять років після набрання ухвалою суду законної сили.

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» передбачено, що наслідком пропущення присічного строку є відмова у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

З практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних З практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух, доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круїз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом тому, що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулюванню з боку держави.

Крім того, в п. 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" вказано, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Враховуючи, що після набрання законної сили ухвалою Рівненського міського суду від 11 серпня 2005 року пройшло більше десяти років, суд вважає, що заявниками пропущено відповідний строк звернення до суду, який відповідно до положень ч. 3 ст. 424 ЦПК України поновленню не підлягає.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Рівненського міського суду від 11 серпня 2005 року у справі №2-7145/05 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 423, 424 ЦПК України, п. 13 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Рівненського міського суду від 11 серпня 2005 року у справі №2-7145/05.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Харечко С.П.