Справа № 472/87/22
Провадження №2/472/110/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2022 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

при секретарі Чорної О.В.,

за участю

представника позивача Губської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», треті особи: приватний нотаріус Бучацького (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Веселинівського районного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», треті особи: приватний нотаріус Бучацького (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк О.В., було вчинено виконавчий напис на кредитному договорі 3488/1430 CLAPS від 19 березня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та стягнено з неї заборгованість, яка складає 7 547, 91 грн.

24 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. було відкрито виконавче провадження за № 68000821.

Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності заборгованості, чим порушив норми законодавства, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Враховуючи наведені обставини, просить суд визнати виконавчий напис від 11 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за N 72498 таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею на отримання професійної правничої (правової) допомоги.

Ухвалою суду від 31.01.2022 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

31.01.2022 року ухвалою суду забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого провадження №68000821.

Ухвалою суду від 23.03.2022 року справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача Губська Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ТОВ «Форвард Фінансів» не з`явився, надав заяву щодо неможливості виконання ухвали суду від 31.01.2022 року, відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та пояснив, що нотаріус при вчиненні виконавчого документа не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку та Порядку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому виконавчий напис вчинено відповідно до вимог законодавства. Тому підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, немає. Також надав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. в судове засідання не з`явився, надав до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 68000821.

Третя особа приватний нотаріус Бучацького (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилась, до суду повернулась поштова кореспонденція з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк Оленою Василівною, було вчинено виконавчий напис на кредитному договорі 3488/1430 CLAPS від 19 березня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк».

За вказаним виконавчим написом задоволено вимоги відповідача та стягнуто з позивача заборгованість за період з 19 березня 2013 року по 07 червня 2021 року включно, яка складає 7 547 (сім тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 91 копійка.

24 грудня 2021 року на підставі заяви відповідача та виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. було відкрито виконавче провадження за № 68000821, що підтверджується Постановою про відкриття виконавчого провадження.

З`ясовуючи питання щодо правомірності вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису, суд виходить із наступного.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.

Крім того, відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Згідно з п. 2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, N 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі N 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус також при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Так, з оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що такий вчинено на кредитному договорі 3488/1430 CLAPS від 19 березня 2013 року, який укладено ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період 19 березня 2013 року по 07 червня 2021 року.

З урахуванням вказаного, відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, однак у виконавчому написі нотаріус не вказує дати виникнення у стягувача права вимоги за кредитним договором та зазначає при цьому про стягнення заборгованості за період з 19.03.2013 року по 07.06.2021, тобто за період більше 8 років.

Зазначене свідчить, що грошова сума кредитної заборгованості не є безспірною чим порушено норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі N 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа N К/800/7651/17), Постанову КМУкраїни від26.11.2014 N 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі N 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника".

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису N 72498 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного суду у справі N 910/10374/17 від 21.09.2021 року.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та визнати виконавчий напис від 11 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за N 72498 таким, що не підлягає виконанню.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну допомогу в розмірі 3500,00 гривень.

Відповідно ч. 3ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на правову допомогу, позивачем надано договір про надання правової допомоги № 5/22 від 27.01.2022 року. Відповідно до п. 3.3 договору, зазначено, що замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 3500 гривень. Розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом часу. Оплата здійснюється у формі передоплати в момент підписання Договору. Документом, що підтверджує факт оплати Клієнтом гонорару є квитанція до прибуткового касового ордера № 5/22 від 27.01.2022 року на якому проставлена печатка адвоката Губської Ю.О.

Зважаючи на те, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, суд вважає, що Договір про надання правничої (правової) допомоги та квитанція до прибуткового касового ордера є належним та достатнім доказом понесених позивачем судових витрат, що є підставою для стягнення зазначених витрат з Відповідача.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19.

Враховуючи, вищезазначене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3500 гривень витрат на професійну допомогу, підстав для відмови у стягнення витрат на правничу допомогу суд не вбачає.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи , покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивач у відповідності до ст. 22 Закону України від 22.05.1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» з наступними змінами, звільнений від сплати судового збору.

Велика Палата Верховного Суду щодо застосування ч. 6 ст. 141 ЦПК у випадку задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, зазначила, що судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору (постанова від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17).

Отже, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави, які складаються з судового збору в розмірі 1488,60 грн.(992, 40 грн. судовий збір за подання позовної заяви + 496, 20 грн. за заяву про забезпечення позову).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89,133, 137, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», треті особи: приватний нотаріус Бучацького (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 72498, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Фінансів", заборгованості за кредитним договором 3488/1430 CLAPS від 19 березня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк", в сумі 7 547 (сім тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 91 копійка.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Фінансів", ідентифікаційний код юридичної особи: 44328497, місце знаходження: 03186, місто Київ, б. Чоколівський, будинок 19, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , судові витрати понесені нею на отримання професійної правничої (правової) допомоги, в сумі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Фінансів", ідентифікаційний код юридичної особи: 44328497, місце знаходження: 03186, місто Київ, б. Чоколівський, будинок 19, на користь держави судовий збір в розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2022 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіС. С. Кучерявенко