Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 695/2763/21

номер провадження 2/695/302/22

20 квітня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Зорівської сільської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021р. до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 24.10.2014 р. між сином позивача, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Крім того, у сина позивача по справі та відповідачки народилось двоє синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після народження другого сина та у зв`язку із ситуацією, що відбувалась в Криму та східних регіонах України, сім`я ОСОБА_6 переїхала в с. Зорівку, звідки був родом ОСОБА_5 та де проживала його матір - позивачка по справі. У липні 2017 року після чергової сварки ОСОБА_2 з ОСОБА_5 , відповідачка забрала дітей і поїхала в невідомому напрямку. З допомогою правоохоронних органів ОСОБА_5 знайшов дітей та саму ОСОБА_2 в місті Херсон, та в серпні 2017 року ОСОБА_5 повернувся з синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в с. Зорівка Золотоніського району Черкаської області в будинковолодіння своєї матері ОСОБА_1 .

Таким чином ОСОБА_2 з серпня 2017 року взагалі не з`являється до синів та не цікавиться їхнім життям, з нею зв`язки були втрачені взагалі.

Позивач наполягає, що починаючи із серпня 2017р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають в її будинковолодінні, перебувають на її утриманні, а тому вона звернулась до Служби у справах дітей виконавчого комітету Зорівської сільської ради із заявою, в якій просила вирішити питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно вказаних дітей в зв`язку із самоусуненням від виконання своїх належних батьківських обов`язків стосовно її двох малолітніх дітей та можливості призначення опіки.

На підставі вказаної заяви було проведено обстеження умов проживання батька дитини та малолітніх дітей, що проживають разом із позивачем, після отримання результатів такого обстеження та відповідного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , позивач, керуючись ст., ст. 164, 165 СК України звернулася до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 22.09.2021р. відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача скерував до суду клопотання про проведення судового засідання у його відсутність, у якому просив розгляд справи проводити за його відсутності та наполягав на ухваленні заочного рішення.

Відповідач у порядку встановленому чинним законодавством повідомлялася про час та місце розгляду матеріалів справи, на останню відому адресу місця проживання відповідача направлялася копія позовної заяви з додатками та судові повістки про виклик до суду. Крім того про дату час та місце розгляду справи відповідач повідомлялася шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті суду.

Однак відповідач до суду не з`явилась, відзиву не надала, будь-яких клопотань чи скарг не заявила, що ставало причиною неодноразового перенесення розгляду справи на іншу дату, хоча судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Зорівської сільської ради скерував до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести без своєї участі, позовні вимоги підтримали повністю.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, керуючись ст. 280 ЦПК України розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи - заочно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом (серії НОМЕР_1 від 24.10.2014р.) 24.10.2014 р. між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис N 898.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_2 від 17.03.2011 р.) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_3 від 23.05.2014р.) ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а його батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Як вбачається з довідок № 246 від 06.08.2018р., №92 від 05.04.2019р., №02-44/275 від 31.08.2021р., що видані виконкомом Зорівської сільської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно постійно проживають без реєстрації з 2017 року по АДРЕСА_1 разом з батьком та бабою ОСОБА_1 .

Відповідно до довідок виданих виконкомом Зорівської сільської ради від 27.07.2017р. №316, від 05.04.2019р. №95, від 06.08.2018р. №244, та від 31.08.2021р. №02-44/274 ОСОБА_2 з грудня 2015 по липень 2017р. проживала в с. Зорівка без реєстрації. За час проживання в селі зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживала алкогольними напоями. З 12.07.2017 р. ОСОБА_2 не проживає і не зареєстрована за місцем проживання дітей по АДРЕСА_1 .

З довідок закладу дошкільної освіти (дитячий садок) «Яблунька» с. Зорівка від 06.08.2017р. та від 09.04.2019р. № 17 виданих ОСОБА_1 вбачається, що її онук, ОСОБА_4 , відвідує заклад дошкільної освіти (дитячий садок) «Яблунька» в с.Зорівка. Мати не приймає участі у вихованні дитини.

У довідці № 64 від 31.08.2021р. зазначено, що відповідно до інформації класного керівника 2 класу, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Бабуся дитини, ОСОБА_1 , регулярно спілкується з педагогами, які навчають онука, цікавиться шкільним життям дитини. Мати за час навчання учня у школі не з`являлась і на території села Зорівка не проживала. Бабуся відвідує батьківські збори, звертається до вчителів дізнатися інформацію про успішність дитини.

У довідці № 63 від 31.08.2021р. зазначено, що відповідно до інформації класного керівника 5 класу, ОСОБА_10 , ОСОБА_3 регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Бабуся дитини, ОСОБА_1 , регулярно спілкується з педагогами, які навчають онука, цікавиться шкільним життям дитини. Мати за час навчання учня у школі не з`являлась і на території села Зорівка не проживала. Бабуся відвідує батьківські збори, звертається до вчителів дізнатися інформацію про успішність дитини.

Відповідно до письмових заяв ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з 12.06.2017 р. ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_2 де вона проживала з квітня по червень 2017р., місце теперішнього її проживання невідоме.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 01.07.2021р. за адресою АДРЕСА_1 , де фактично без реєстрації проживають двоє малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , умови проживання: задовільні, в будинку прибрано, наявні необхідні речі та меблі. Приготування їжі здійснюється на газовій плиті. Будинок має газове опалення. Наявні продукти харчування. Дитячі речі є в достатньому обсягу. На подвір`ї прибрано, бур`янів не має. Під час обстеження малолітні діти знаходилися у бабусі за адресою обстеження. Зі слів ОСОБА_1 , малолітні тривалий час проживають в неї, невістки - ОСОБА_2 з 2017 року вона не бачила, син ОСОБА_5 періодично відвідує своїх дітей. Для виховання та розвитку дітей наявна окрема кімната для дітей, в кімнаті є: книжки, іграшки. Бабуся дуже переймається майбутнім дітей.

Відповідно до рішення № 64 від 30.07.2021р. виконавчого комітету Зорівської сільської ради «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку ОСОБА_2 у відношення до малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », виконавчий комітет Зорівської сільської ради вирішив затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 у відношенні до малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Таким чином встановлено, що ОСОБА_2 не просто ухиляється, а взагалі не виконує свої обов`язки по вихованню, утриманню, піклуванню відносно своїх синів.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Із систематичного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки будь-кого з батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать про винну та свідому поведінку відповідача щодо ухилення від участі у вихованні синів, про умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно стосовно синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Частиною другою ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з абзацом першим ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю.

Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи потреби малолітніх дитини, а також те, що аліменти, спрямовані на утримання дітей, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 17.09.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на рахунок позивача 908 грн. сплаченого останньою судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 908 грн. в дохід держави за стягнення аліментів.

Керуючись ст., ст. 10, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Зорівської сільської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав стосовно синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів, на користь дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 17.09.2021р. і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі ч. 3 ст. 166 СК України аліменти стягувати на особовий рахунок дітей, у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 908.00 грн. в порядку відшкодування коштів за сплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір в сумі 908.00 грн.

Реквізити для сплати судового збору на користь держави:

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути переглянуте Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в порядку визначеному ч. 4 ст. 287 та ст. 288 ЦПК України до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Середа Л.В.