Провадження №2/523/2497/22
У Х В А Л А

"27" квітня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Мельниченко Г.О.

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горбачової Н.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Верхола І.О.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горбачової Н.В. про забезпечення позовупо цивільній справі № 523/23157/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман Інна Миколаївна, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування запису про право власності, визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді від 11 січня 2022 року відкрите провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман Інна Миколаївна, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування запису про право власності, визнання права власності на квартиру.

Разом із позовною заявою, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Горбачова Н.В.подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 .

В обґрунтування необхідності забезпечення позову, заявник посилається на те, що відносно квартири, яка являється предметом спору, вже раніше було вчинено незаконні дії, та неправомірно її відчужено, без згоди власника, який на той час перебував за межами України. Особа, яка не була власником спірної квартири, за підробленим паспортом, здійснила дії з укладення договору купівлі- продажу. За наведених обставин, представник позивача вважає, що існують підстави вважати, що квартира, яка являється предметом позову, може бути повторно відчужена на користь третіх осіб, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Відповідно до ч.4 ст. 153 ЦПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Керуючись наведеними нормами, судове засідання з розгляду заяви про забезпечення позову з викликом сторін було призначено судом на 27.04.2022 року.

Представник позивача адвокат Горбачова Н.В., з`явившись у судове засідання, надала пояснення аналогічні викладеним у заяві про забезпечення позову, наполягала на її задоволенні. Також додала, що станом на теперішній час на стадії досудового розслідування перебуває кримінальне провадження, відкрите за наслідком незаконного відчуження квартири АДРЕСА_1 . Одночасно пояснила, що при розгляді справи № 523/9145/18, судом першої інстанції вживались заходи забезпечення позову стосовно наведеної квартири. Одеський апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, не вирішив питання скасування вжитих заходів забезпечення позову арешту на квартиру. Разом із тим, наведені заходи забезпечення позову, в силу ч.10 ст. 158 ЦПК України, вже не діють, а те що Одеський апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, не зазначив про скасування заходів забезпечення позову, є лише помилкою.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду судом повідомлявся належним чином.

Представник ОСОБА_2 адвокат Верхола І.О., з`явившись до судового засідання, заперечував проти задоволення заявленого представником позивача клопотання про забезпечення позову. Зазначив, що в рамках іншої справи вже було ухвалою суду накладено арешт на спірну квартиру, а тому не має необхідності у забезпеченні позову по даній справі, його довіритель не збирається відчужувати квартиру. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши представників сторін, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, матеріали справи, вважає що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір стосовно законності набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачем заявлені позовні вимоги майнового характеру про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування запису про право власності, визнання права власності.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову судом не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір (постанова Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19).

У даному випадку, суд виходить із того, що обставини законності набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на вищезазначену квартиру, будуть предметом дослідження судом під-час розгляду даної справи по суті, та не можуть бути предметом розгляду судом на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, доводи представника відповідача адвоката Верхоли І.О. про те, щоне має необхідності у забезпеченні позову по даній справі, оскільки існують підстави для відмови у задоволенні позову, внаслідок пропуску позивачем строку позовної давності, на думку суду, не заслуговують на увагу.

Суд також виходить із того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.09.2020 № 753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено, що на стадії досудового розслідування перебуває кримінальне провадження № 0002607 щодо незаконного заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_2 . Законність договору купівлі-продажу від 30.05.2018 року, та наявність підстав для визнання за позивачем права власності на квартиру, будуть предметом при розгляді судом справи по суті.

Враховуючи предмет заявленого позову, викладені у позові обставини справи, суд дійшов висновків, що застосування заявленого заходу забезпечення позову сприятиме зокрема запобіганню невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, виключить можливість відчуження чи передачі спірного майна іншим особам на час розгляду справи, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи адвоката Верхола І.О. про те, що відсутня реальна загроза невиконання рішення, тому що його довіритель не має наміру на відчуження майна, на думку суду не є спроможними, оскільки метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Крім того, забезпечення позову у цьому спорі, який має майновий характер, спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 19 лютого 2021 року по справі № 643/12369/19.

При цьому, не скасування Одеським апеляційним судом заходів забезпечення позову арешту квартири, під-час відмови у задоволенні позову по справі № 523/9145/18, не може бути підставою для відмови у застосуванні заходів забезпечення позову по даній справі. Суд виходить із того, що постанова Одеського апеляційного суду про залишення позову ОСОБА_1 без задоволення прийнята 30.09.2021 року, а тому в силу ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, питання скасування заходів забезпечення позову може бути лише питанням часу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вирішуючи питання щодо співмірності та адекватності зазначених заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, та висновки Верховного Суду у постанові від 23.03.2020 у справі № 910/7338/19.

Суд вважає, що заявлений до застосування вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам, є співмірним предмету позову, не порушує прав відповідача, оскільки не позбавляє його права володіння та користування майном. До такого висновку суд дійшов із урахуванням правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 19 лютого 2021 року по справі № 643/12369/19. Також, з матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову не вбачається, що застосуванням судом вищевказаних заходів забезпечення позову можуть бути порушені права та інтереси третіх осіб.

За викладених обставин, забезпечення позову у даній справі, в наведений спосіб, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди як сторонам по справі, так і третім особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду, за винятком випадків, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України (постанова КЦС ВС від 30.05.2019 року, справа № 456/2438/17).

Інформація щодо наявності підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, в матеріалах справи не міститься.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову предмету позову, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-154, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горбачової Н.В. про забезпечення позову по справі 523/23157/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про право власність, визнання права власності задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

-накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Зазначена ухвала є підставою для внесення відомостей до Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Суддя: К.О. Далеко