Справа № 454/3342/20 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/3598/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Левика Я.А., Шеремети Н.О.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , третя особа Сокальська міська рада Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом, в якому просили зобов`язати ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_3 , усунути їм перешкоди у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 0,0279 га, розташованою по АДРЕСА_1 , яка знаходиться у їх спільному користуванні, шляхом знесення (демонтажу) за власний рахунок бетонної огорожі, встановленої на цій земельній ділянці.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що внаслідок реального поділу будинку, вони (позивачі) є власниками однієї частини будинку ( АДРЕСА_1 ), а відповідачка є власником другої частини будинку (№59Б).

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю, їм (позивачам) передано у власність земельні ділянки площею 0,0058 га, площею 0,0849 га і площею 0,0028 га, а у спільному користуванні із відповідачкою знаходиться земельна ділянка площею 0,0279, яка проходить по спільному подвір`ї (двір площею 0,0279 га, в тому числі двір площею 0,0139 га), однак, 13.06.2020 року відповідачка без будь-якого погодження з ними встановила бетонну огорожу у формі літери «Г», загородивши прохід до їхнього сараю та захопивши в такий спосіб у користування земельну ділянку більшої площі 0,0179 га, а їм, відповідно, залишивши у користуванні земельну ділянку площею 0,01 га, позаяк, уся земельна ділянка належить їм та відповідачці на праві спільного користування.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 перешкоди в користуванні земельною ділянкою спільного користування, загальною площею 0,0279га, розташованою по АДРЕСА_1 , шляхом знесення (демонтажу) за власний рахунок бетонної огорожі, встановленої на даній земельній ділянці.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_2 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до рішення виконкому Сокальської міської ради народних депутатів №156 від 26.06.1996 року «Про закріплення земельних ділянок» за її мамою ОСОБА_7 , яка померла у 2010 році, було закріплено земельну ділянку площею 1235 кв.м. в постійне користування, а земельну ділянку площею 193 кв.м. для спільного користування, та ухвалою Сокальської міської ради від 28.02.1997 року «Про приватизацію земельних ділянок в м. Сокаль» земельну ділянку площею 193 кв.м. їй ( ОСОБА_2 ) було передано в загальне користування.

Наголошує, що вказані рішення не скасовані, тому, до передачі земельної ділянки площею 193 кв.м. у її власність, вона по теперішній час володіє і користується цією земельною ділянкою (двором) на законних підставах.

Зазначає, що скориставшись її багаторічною відсутністю проживання в будинку, після смерті матері, ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною присвоїв собі право користування і володіння належною їй земельною ділянкою (двором), перетворивши її в антисанітарну зону, а тому вона власними силами вимушена була захищати своє подвір`я.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім представника позивачів, не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивачів в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист в судовому порядку у встановлений законом спосіб свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 є власником суміжного будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 06.08.1999 року, позивачу ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,0935 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка складається з: ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0849 га, ділянки № НОМЕР_2 площею 0,0058 га і ділянки № НОМЕР_3 площею 0,0028 га.

Окрім того, в державному акті зазначено, що у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка площею 0,0279 га двір, частка позивача ОСОБА_3 в якій становить 0,0139 га (двір).

Із зведеного плану та кадастрового плану земельних ділянок по АДРЕСА_1 , а також фотознімків встановлено, що на земельній ділянці площею 0,0279 га, яка перебуває у спільному користуванні сторін, встановлено бетонну горожу. Даною огорожею розділено земельну ділянку на дві окремі ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,0179 га загородила відповідачка ОСОБА_2 для свого одноосібного користування, а земельна ділянка площею 0,0100 га залишилась у користуванні позивача ОСОБА_3 .

Факт спорудження спірної бетонної огорожі в такий спосіб відповідачкою ОСОБА_2 не заперечується.

Під час обстеження земельної ділянки спільного користування площею 0,0279 га по АДРЕСА_1 створеною Сокальською міською радою Львівської області комісією встановлено, що за вказівкою ОСОБА_2 споруджено бетонний паркан, який складається з шести бетонних стовпів, висотою 2м та двадцяти бетонних секцій (плит) огорожі, розмірами: 0,5м висотою та 2м довжиною. Даний паркан встановлений без дозвільних документів, без погодження органами місцевого самоврядування та без погодження з суміжними землекористувачами, розмежовує вказану земельну ділянку та створює перешкоди користування усією земельною ділянкою іншим її користувачам.

Отже, ОСОБА_2 , спорудивши спірну огорожу, поділила земельну ділянку, яку надано їй та позивачам в спільне користування, не погодивши такий поділ у встановленому законом порядку з органом місцевого самоврядування та іншими користувачами земельної ділянки.

За встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про демонтаж спірної огорожі, оскільки така перешкоджає позивачам вільно користуватись земельною ділянкою, яка надана старонам у спільне користування.

Таким чином, підстав для інших висновків по суті вирішення спору в колегії суддів немає, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 15 квітня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: Я.А. Левик

Н.О. Шеремета