28.04.2022 Провадження № 2/337/701/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.04.2022 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.
за участю секретаря - Шаповалової А.В.
представника позивача - Писаренка С.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрація : АДРЕСА_2 ), третя особа: Хортицький відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (Дніпро) м.Запоріжжя вул.Василя Сергієнка 48-а) про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми
Ухвалою суду від 18 січня 2022 року провадження по справі відкрито. Справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні.
Позивачка, відповідач та представниктретьої особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, причину неявки суду не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися.
Представник позивача у судовому засіданні наполягав на заочному розгляду справи, під час якого підтримав заявлені позовні вимоги, вважав їх законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Оскільки, відзив на позов у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України відповідачем надано не було, представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України.
Вислухавши доводи представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.
Виконавчі листи були звернуті до примусового виконання до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 09.06.2016 державним виконавцем Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГУТЮ у Запорізькій області Васіним П.В. відкриті виконавчі провадження №№ ВП 1341706 та 51341875, які наразі є відкритими та перебувають на виконанні.
На теперішній час, рішення суду не виконується, жодних грошових коштів на користь позивача з відповідача у примусовому порядку стягнуто або перераховано у добровільному порядку не було.
Відповідно до частини першої статті 509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Отже, завдання майнової (матеріальної) шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові..
Таким чином, судом встановлено, що боржником протягом тривалого часу рішення суду не виконується ні в добровільному, ані в примусовому порядку; за цей час, що становить понад п`ять років, відповідач фактично користується належними до виплати позивачу грошовими коштами, які знецінюються внаслідок інфляції, тому суд приходить до висновку щодо існування підстав для застосування до правовідносин, що склалися між сторонами, положень ст. 625 ЦК України з нарахуванням боржнику 3-х відсотків річних та інфляційних нарахувань на суму боргу за період його несплати з дня набрання законної сили рішенням суду.
Крім того, ухвалою суду від 18 січня 2022 року, було ухвалено про відстрочку судового збору до постановлення рішення суду, тому у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судових збір на користь держави.
Керуючись ст.ст. 11,13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України
Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ): три проценти річних від простроченої суми за періоди з 16.05.2016 - 23.12.2021 в сумі 3 363,90 грн., інфляційні втрати за період з 16.05.2016 - 23.12.2021 в сумі 11 858,42 грн., а разом стягнути 15 222,32 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір на користь держави у сумі 908 грн.
Копію рішення надіслати сторонам.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виконаний 2 травня 2022 року.

Суддя: Л.Г. Салтан