Провадження № 2/337/1164/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Сабліної А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2022 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою у якій вказав, що Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідачка є споживачем цих послуг, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , де вона зареєстрована та мешкає, підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.09.2016 року по 31.10.2021 року позивач надав відповідачці послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 8055,76 грн., яку відповідачка добровільно сплачувати не бажає.

Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.

Ухвалою від 28.03.2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

В судове засідання представник позивача не прибув, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, суду надала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала частково, просила застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017р. (введений в дію з 01.05.2019р.), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила №630), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з п.20, 21 Правил №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Згідно з п.30 Правил №630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. У вказаній квартирі зареєстрована та мешкає відповідачка ОСОБА_1 .

Розрахунок за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання між споживачкою ОСОБА_1 та обслуговуючою компанією - Концерном «МТМ» обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

З наданої позивачем виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 , вбачається, що споживачкою оплата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період 01.09.2016р. по 31.10.2021р. здійснювалась нерегулярно та не в повному обсязі, в зв`язку з чим за вказаний період утворилась заборгованості в сумі 8055,76 грн.

Оцінивши обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів, суд вважає, що відповідачка як споживач комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконувала свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач має права вимагати в судовому порядку.

При цьому, суд виходить з того, що вказана квартира відповідачки була підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачка до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачка за них оплату здійснювала не в повному обсязі та нерегулярно.

Оскільки відповідачка зобов`язання своєчасно оплачувати надані послуги не виконувала, вона має заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг (послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) за період з 01.09.2016р. по 31.10.2021р. в сумі 8055,76 грн.

В той же час суд враховує, що відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги визнала частково, не заперечувала факту надання позивачем відповідних послуг, свого обов`язку щодо їх оплати та факту наявності заборгованості, однак заявила про застосування строку позовної давності до заявлених вимог.

Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Розглядаючи дану справу, суд встановив, що плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідно до п.18 Правил вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто діюче законодавство передбачає щомісячне погашення, у зв`язку з чим позовна давність за вимогами про стягнення плати за послуги повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже, у зв`язку з порушенням відповідачкою свого обов`язку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу.

Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.09.2016 року.

Плата за вересень 2016 року повинна була внесена відповідачкою до 20.10.2016 року, через несплату 3-річний строк позовної давності почався з 21.10.2016 року і скінчився відповідно 21.10.2019 року. Аналогічно за іншими подальшими щомісячними платежами.

Оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 23.03.2022 року, то він має право вимагати стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01.03.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.09.2016 року по 28.02.2019 року заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період з 01.03.2019р. по 31.10.2021р. нарахована плата за надані позивачем послуги в загальному розмірі 6184,42 грн., сплачено 3011,23 грн., заборгованість становить 3173,19 грн. Саме вказану суму суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача.

При цьому суд враховує, щопозивачем не надано суду доказів, які б дозволили встановити наявність підстав для переривання строку позовної давності, враховуючи, що переривання перебігу позовної давності можливе лише добровільними діями боржника, а також для зараховування сплачених відповідачем коштів у період з 01.03.2019р. по 31.10.2021р. на погашення заборгованості минулих періодів, зокрема, в порядку виконання судових рішень.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1390,68 грн. (з розрахунку: 3173,19 грн. х 100% : 8055,76 грн. = 39,39 %; 39,39% х 2481 грн. : 100 % = 977,27 грн.)

Керуючись ст.509, 526, 610, 611 ЦК України, ст.2,4,5,76-82,89,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_3 Філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, , адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд.137) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.03.2019 року по 31.10.2021 року у розмірі 3173 (три тисячі сто сімдесят три) гривень 19 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_4 ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, , адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд.137) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі977 (дев`ятсот двадцять сім) гривень 27 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Сидорова