ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 680/740/21

Провадження № 22-ц/4820/505/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області в складі судді Яцини О.І. від 03 грудня 2021 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року позивачка, звертаючись в суд з позовом до відповідача вказувала, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №10501847 від 17 березня 2020 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Fiat Тіро», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до умов цього договору ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

06 червня 2020 року, приблизно о 09.33 год. в м. Хмельницькому по вул. Купріна, 54/1, мала місце дорожньо-транспортна пригода з участю транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Fiat Тіро», д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено транспортний засіб «Fiat Тіро», д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Довірена особа власника пошкодженого автомобіля «Fiat Тіро» д.н.з. НОМЕР_1 від зазначеної ДТП - ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 09 червня 2020 року було здійснено огляд автомобіля «Fiat Тіро» д.н.з. НОМЕР_1 , та складено акт (протокол) огляду ТЗ - заяву на виплату, фото-таблицю пошкоджень.

Згідно із рахунком № НОМЕР_3 від 17 червня 2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 19685, 00 грн.

Факт ДТП від 06 червня 2020 року визнаний ПрАТ «СК«ВУСО» страховим випадком.

ПрАТ «СК «ВУСО» здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (через автосервіс) в сумі 16130, 00 гривень.

Транспортний засіб, яким керував відповідач, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АО/4135330 на момент ДТП в ПрАТ «УПСК».

ПрАТ «УПСК» визнало факт страхової події та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно із Полісом №АО/4135330 розрахованою з вирахуванням розміру франшизи (2000 грн.) у розмірі 14130,00 гривень.

Сума франшизи 2000 грн. підлягає стягненню з відповідача для повного відшкодування завданої шкоди.

22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 22/12/2020 про відступлення права вимоги від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №10501847 від 17 березня 2020 року.

27.12.2020 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, яка ним проігнорована.

За цих обставин позивачка просила стягнути з відповідача на її користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 2000 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу 8348,60 грн.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2021 року у позові фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 », який поданий її представником - адвокатом Литвином Ростиславом Миколайовичем, до ОСОБА_2 про стягнення збитків в порядку регресу - відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю. Вважає, що суд не встановив дійсних обставин справи, порушив норми матеріального та процесуального права, неправильно визначив характер спірних правовідносин.

Зазначає, що суд не дав належної оцінки договору №22/12/2020 від 22.12.2020 року про відступлення права вимоги, який не містить ознак договору факторингу чи договору фінансових послуг, його зміст не суперечить чинному законодавству. При цьому закон не передбачає необхідність ліцензії для отримання компенсації завданих збитків згідно ст. 22 ЦК України. Суд помилково дав оцінку договору відступлення права вимоги, чим вийшов за межі позовних вимог.

Відшкодування шкоди в порядку регресу стягується в розмірі франшизи, яка в обов`язковому порядку відшкодовується винуватцем ДТП.

У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що позовні вимоги щодо стягнення 2000 грн. шкоди він визнав і сплатив ці кошти позивачці до початку розгляду справи по суті. Тому предмет спору відсутній. ФОП ОСОБА_1 не є юридичною особою, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності, ліцензії на здійснення страхової діяльності не отримувала, тому не може укладати правочин про відступлення права вимоги у цій справі.

Підстави для відшкодування витрат на правову допомогу, що сплатила позивачка АО «Правовий горизонт», відсутні. Правову допомогу позивачці надавав адвокат Литвин Р.М., який згідно наданих документів здійснює адвокатську діяльність індивідуально і не є учасником АО «Правовий горизонт».

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Так, судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №10501847 від 17 березня 2020 року - «Fiat Тіро», д.н.з. НОМЕР_1 .

06 червня 2020 року приблизно о 09.33 год., в порушення вимог п.п. 2.3(6), 13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Хмельницькому по вул. Купріна, 54/1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Fiat Тіро», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.06.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 340 грн. штрафу.

Транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АО/4135330 в ПрАТ «УПСК».

Довірена особа власника пошкодженого автомобіля «Fiat Тіро», д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Fiat Тіро», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 19685 грн.

Факт ДТП від 06 червня 2020 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком.

ПрАТ «СК «ВУСО» проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (через автосервіс) в сумі 16130 грн.

Сума страхового відшкодування 16130 грн. перерахована на рахунок СТО, де проводився ремонт пошкодженого автомобіля «Fiat Тіро», д.н.з. НОМЕР_1 - ПП «Торговий дім «Євромоторс».

ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно з Полісом №АО/4135330 розрахованою з вирахуванням розміру франшизи (2000 грн.) у розмірі 14130 грн.

22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 22/12/2020 про відступлення права вимоги від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №10501847 від 17 березня 2020 року.

27.12.2020 року позивачка направила відповідачу вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 2000 грн.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з видом економічної діяльності, зокрема, «Діяльність у сфері права».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_1 не має і не може мати статусу страховика, тому відступлення їй права вимоги за договором про відступлення права вимоги № 22/12/2020 від 22.12.2020 року суперечить закону, а відтак ОСОБА_1 не набула права кредитора і не має право на відшкодування страхової виплати в порядку регресу. Водночас визнання позову відповідачем суперечить його правам і не приймається до уваги судом.

Апеляційний суд не погоджується з цим висновком суду, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Вказуючи, що позивачка не набула в порядку відступлення право на відшкодування страхової виплати, суд першої інстанції не врахував, що згідно з пунктом 2.1 договору №22/12/2020 про відступлення права вимоги (предмет договору) первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №10501847 від 17.03.2020 року.

Згідно з пунктом 1.1.6 договору права вимоги - це права грошової вимоги Первісного кредитора до боржників, які виникли внаслідок заподіяних збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали договір страхування з Первісним кредитором, або третім особам (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат/страхових відшкодувань).

Отже, за цим договором до позивачки перейшла лише грошова вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплаченої страхової виплати, а не всі обов`язки страховика за договором страхування.

Зазначений договір відступлення права вимоги не оскаржувався та не визнаний недійсним у встановленому порядку, а отже, за змістом ст. 214 ЦК презюмуються правомірність цього правочину.

Наведене цілком спростовує висновок суду першої інстанції, що позивачка не має права на стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 2000 грн. в порядку відшкодування страхової виплати в порядку регресу.

Суд першої інстанції також правильно встановив факт визнання відповідачем позову та виконання ним зобов`язання - сплату 2000 грн. позивачці у відшкодування збитків, проте не дав належної правової оцінки цій обставині.

Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст. 206 ЦПК).

Отже, відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову суд може лише в разі, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (а не відповідача).

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві, поданому до початку розгляду справи по суті, ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги про стягнення з нього на користь ФОП ОСОБА_1 2000 грн. завданих збитків.

До відзиву ОСОБА_2 додав квитанцію № 0.0..1 від 15.11.2021 року про сплату ним 2000 грн. ФОП ОСОБА_1 , призначення платежу - оплата згідно акта-вимоги № 2033759-1 за реквізитами, зазначеними позивачкою в цьому акті (вимозі) - на рахунок № НОМЕР_4 (а.с.60, 62-63).

Апелянткою не спростовані докази щодо сплати ОСОБА_2 їй 2000 грн. в порядку регресу.

Висновок суду про те, що визнання позову відповідачем суперечить його правам, є необґрунтованим та суперечить нормам ч. 4 ст. 206 ЦПК, а також ст. 993 ЦК, ст. 27 Закону України «Про страхування».

15.11.2021 року ОСОБА_2 сплатив позивачці завдані збитки в порядку регресу в сумі 2000 грн., а отже, предмет спору на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення уже не існував.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 - закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Отже, суд першої інстанції за наявності підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, не закрив провадження у справі, а зробив помилковий висновок про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України.

Отже, з врахуванням наведеного, відповідно до приписів ч. 1 статті 377 ЦПК України оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у цій справі, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За наведених обставин позивачці ФОП ОСОБА_1 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, тобто 454 грн.

Оскільки позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За недоведеності відповідачем необґрунтованих дій позивача відсутні правові підстави для компенсації понесених ним витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Закрити провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) з державного бюджету 450 грн. - 50 % сплаченого нею судового збору згідно квитанції № 98140 від 25 жовтня 2021 року АТ «Ощадбанк».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк