ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3834/22 Справа № 185/3000/21 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

секретар судового засідання: Усик А.Д.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство ДТЕК Павлоградвугілля

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу адвоката Мотуза Олександра Володимировича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року, яке постановлено суддею Головіним В.О. у місті Павлоград, повний текст складено 25 лютого 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля ( надалі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»), про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві. Висновком МСЕК від 12 грудня 2019 року №077576 про результат визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності, та просив суд стягнути з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на його користь у відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я 300000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 10000, 00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в дохід держави судовий збір в розмірі 150,00 грн. (сто п`ятдесят гривень 00 коп.). Решту суми судового збору віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі адвокат Мотуз Олександр Володимирович, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , ставить питання про зміну рішення суду та збільшення розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 з 10 000 грн. до 300 000 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що визначений розмір моральної шкоди не відповідає принципам розумності та справедливості. Судом не враховано стан здоров`я апелянта, отримання травми на виробництві, та часткову втрату професійної працездатності у розмірі 20%, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм фізичних, душевних страждань, втрату можливості трудової та соціальної реабілітації позивача, що призвело до зміни образу життя.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» вважає рішення суду законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 12.08.1991 року по 02.12.1991 року працював учнем електрослюсара чергового та з ремонту обладнання на період виробничої практики; з 23.05.1994 року по 14.09.1994 рік - електрослюсарем підземним 3 розряда з повним робочим днем у шахті; з 06.03.1995 року по 02.06.1995 рік - підземним 3 розряда повним робочим днем у шахті;з 14.12.1995 року по 19.09.1999 рік - підземним електрослесарем 3 розряда повним робочим днем у шахті; з 28.05.2001 року по 28.07.2001 рік - підземним майстрем гірничим з повним робочим днем в шахті тимчасово на 2 місяці; з 28.07.2001 року по 02.02.2017 рік - підземним майстрем гірничим з повним робочим днем в штаті; з 02.02.2017 року по 07.12.2020 рік - помічником начальника підземним з повним робочим днемпід землею в шахті на дільниці КТ-З ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля. (а.с. 8-10)

Відповідно Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 12 березня 2007 року № 6, при пересуванні по конвеєрному квершлагу №1 №2 ПК40 ОСОБА_1 , послизнувшись на трапі, попав правою ногою між трапом і рельсою внаслідок чого травмував ногу (а.с.11-12).

Висновком МСЕК від 19.11.2007 року позивачу було первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності, без визначення групи інвалідності (а.с. 76-77).

При повторному переогляді висновком МСЕК від 12.12.2019 року позивачу повторно також встановлено встановлено 20% втрати професійної працездатності, без визначення групи інвалідності (а.с. 17).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язано з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, однак не може погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз`яснень, що містяться у п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами),згідно яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тяжкість тілесних ушкоджень, характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь вини позивача у настанні нещасного випадку, ступінь втрати професійної працездатності, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 10 000 гривень до 30 000 гривень, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги представника позивача заслуговують на увагу.

За таких обставин, каолегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - зміні на підстав ст. 376 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Мотуза Олександра Володимировича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року, змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 збільшивши його з 10000 грн. до 30000 (тридцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2022 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко