ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6791/21

Провадження № 22-ц/4820/530/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Національного центру управління та випробувань космічних засобів на рішення Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року, суддя Бондар О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку для отримання житла,

встановив:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Національного центру управління та випробувань космічних засобів, (далі НЦУВКЗ), про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку для отримання житла.

В обґрунтування позову вказав на те, шо він проходив військову службу за контрактом з особами офіцерського складу в Регіональному центрі спеціального контролю НЦУВКЗ з березня 1996 року по 11.11.2015 року. Відповідно до протоколу засідання житлової комісії Регіонального центру спеціального контролю, (далі РЦСК), від 20.06.1996 року, № 12, він та його дружина були зараховані на квартирний облік в Регіональному центрі спеціального контролю з метою отримання житла. Згідно з цим же протоколом йому та дружині надано службове житло, квартиру АДРЕСА_1 . Після отримання вказаного житла, позивача усно повідомлено про те, що його разом із дружиною знято з квартирної черги. Восени 2007 року, за зверненням представників житлової комісії автономного пункту спостереження Регіонального центру спеціального контролю, він надав документи для поновлення на квартирному обліку. Разом з тим, в листопаді 2021 року йому стало відомо, що житлова комісія автономного пункту спостереження протоколом №52 від 06.11.2007 року зарахувала позивача на квартирний облік в загальну чергу не з 20.06.1996 року, а з 06.11.2007 року.

На думку ОСОБА_1 такі дії відповідача є незаконними, такими, що порушили його право на отримання житла, тому просив суд визнати недійсним протокол №52 Регіонального центру спеціального контролю від 06.11.2007 року в частині зарахування його на квартирний облік з 06.11.2007 року та зобов`язати житлову комісію Регіонального центру спеціального контролю поновити його та його дружину на квартирному обліку Регіонального центру спеціального контролю в черзі з березня 1996 року.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2021 року позов задоволено. Визнано недійсним протокол № 52 засідання житлової комісії Регіонального центру спеціального контролю від 06.11.2007 року в частині зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік з 06.11.2007 року. Зобов`язано житлову комісію Регіонального центру спеціального контролю поновити ОСОБА_1 та його дружину, ОСОБА_2 , на квартирному обліку Регіонального центру спеціальною контролю в черзі з березня 1996 року.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що позивач, який має відповідну вислугу в складі Збройних Сил України, має право на забезпечення житлом. При знятті ОСОБА_3 з квартирного обліку відповідачем не було враховано, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підлягає забезпеченню житлом.

В апеляційній скарзі НЦУВКАЗ просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначив, що НЦУВКАЗ є неналежним відповідачем у справі, оскільки позивач фактично оскаржує рішення, оформлене протоколом, складеним житловою комісією Регіонального центру спеціального контролю, яка є філією НЦУВКЗ. В той же час, РЦСК не було залучено до справи в якості співвідповідача, незважаючи на те, що саме його дії оскаржуються позивачем. Суду не було надано доказів про те, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, у зв`язку з чим посилання суду на відповідну обставину є необґрунтованом. Крім того, ОСОБА_1 пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення свого права останній дізнався в 2007 році, коли відповідні списки осіб, зарахованих до загальної черги для забезпечення житловими приміщеннями надавалися позивачу для ознайомлення.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом були повідомлені у відповідності з вимогами ЦПК України, у письмових заявах просили розгляд справи провести без їх участі.

Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно з довідкою РЦСК Національного центру управління та випробувань космічних засобів від 20.05.2021 року, №24, ОСОБА_1 проходив військову службу в Регіональному центрі спеціального контролю з березня 1996 року по листопад 2015 року.

Відповідно до протоколу засідання житлової комісії Регіонального центру спеціального контролю, (до перейменування - Автономний пункт спостереження), від 20.06.1996 року, №12, позивач та його дружина, ОСОБА_2 , перебували на квартирному обліку в Регіональному центрі спеціального контролю на отримання житла та отримали службове житло, квартиру АДРЕСА_1 .

Протоколом №52 від 06.11.2007 року житлова комісія РЦСК зарахувала позивача на квартирний облік в загальну чергу з 06.11.2007 року.

Зі змісту листа РЦСК Національного центру управління та випробувань космічних засобів від 16.09.2021 року, №553/4.1, вбачається, що ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік в 1996 році, після чого отримав службове житло та був знятий з квартирного обліку. В зв`язку з реорганізацією в/ч НОМЕР_1 та переходом її в підпорядкування Державному космічному агентству України та ліквідацією КЕЧ Кам`янець-Подільського гарнізону документи на підтвердження даного факту були втрачені.

Відповідно до п.п. 7, 14, 15, 20, 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року, № 1081, який діяв на час зняття позивача з квартирного обліку в 2007 році, військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями.

Службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в даному або іншому населеному пункті). Члени сім`ї військовослужбовця дають письмову згоду на проживання в службовому житловому приміщенні.

Службове житлове приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на квартирному обліку, без урахування пільг, передбачених для забезпечення громадян житлом.

Військовослужбовець та члени його сім`ї зобов`язані вивільнити займане ними службове житлове приміщення у разі одержання або придбання житла для постійного проживання.

Військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30 Порядку).

Відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і гарантується принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року, № 15-рп/2004 наголосив на тому, що верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Цей принцип забезпечує пріоритетність прав і свобод людини та громадянина, справедливість і гуманність при постановлені судових рішень.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_1 як військовослужбовець має вислугу більше 32 років, з березня 1996 року перебував на квартирному обліку в черзі на першочергове отримання житла.

Наявність службового жилого приміщення у позивача не є підставою для зняття його з квартирного обліку в 2007 році, та, відповідно, перешкодою в подальшому на відтермінування забезпечення його жилим приміщенням у зв`язку із вислугою років.

Таким чином, висновок суду про задоволення позову є обґрунтованим.

Посилання відповідача щодо неналежності відповідача у даній справі є безпідставним, оскільки житлова комісія, рішення якої оскаржує позивач, утворена при РЦСК, яка є філією відповідача НЦУВКЗ., і не має статусу самостійної юридичної особи.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стверджуючи про пропущення позивачем строку позовної давності, відповідач в той же час не надав суду доказів того, що позивач дізнався чи міг дізнатися про порушення своїх прав у 2007 році, натомість позивач навів обставини, які підтвердив доказами, відповідно до яких йому стало відомо про порушення свого права на житло лише у 2021 році, після звернення до житлової комісії РЦСК із відповідним запитом.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку з чим рішення підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Національного центру управління та випробувань космічних засобів залишити без задоволення.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова