Справа№592/1851/22
Провадження №2/592/1027/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та вимоги мотивує тим, що 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 17023 про стягнення із нього, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 001-18501-110713 від 11.07.2013 року, а також плати за вчинення нотаріальної дії разом в сумі 53308,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. було відкрито виконавче провадження № 65482892 щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в рамках якого накладено арешт на кошти боржника і звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача. Останній вважає, що виконавчий напис № 17023 від 05.04.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню, та стягнути понесені судові витрати в розмірі 6488,00 грн.

На обґрунтування заявлених вимог зазначає, що дійсно 11.07.2013 року між ним і ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 001-18501-110713. З матеріалів виконавчого провадження № 65482892 стало відомо, що 07.05.2020 року право вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 за кредитом перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 2241/К. Разом з тим, позичальник жодних доказів заміни кредитора не отримував; на його адресу також не надходило і вимоги про необхідність погашення заборгованості за кредитом. Крім того, при вчиненні оскаржуваної нотаріальної дії відповідач не переконався належним чином у безспірності суми боргу, оскільки виконавчий напис здійснений на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений.

Ухвалою суду від 16.02.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», повідомлений належним чином про наявність відкритого судового провадження, письмового відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших пояснень з приводу заявлених вимог не надав. Жодних пояснень з викладенням аргументів та міркувань на підтримку чи заперечення проти позову не надійшло і від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. та приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О.

Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в Реєстрі за № 17023, про стягнення із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (), який є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», заборгованості за кредитним договором № 001-18501-110713 від 11.07.2013 року, а також плати за вчинення нотаріальної дії разом в сумі 53308,00 грн. (а.с.11).

19.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. відкрито виконавче провадження № 65482892 з примусового виконання виконавчого напису № 17023, вчиненого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»; в рамках виконавчого провадження накладено арешт на кошти боржника і звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 (а.с.8,18-19).

Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства України, на підставі договору, який не передбачений Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому підлягає скасуванню.

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи.

Згідно ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року.

Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Установлені судовим розглядом обставини справи свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.04.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку, в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що укладений 11.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_1 кредитний договір № 001-18501-110713, який став підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, був нотаріально посвідчений, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду по справах № 172/1652/18 від 21.10.2020 року, № 910/10374/17 від 21.09.2021 року.

В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.

Згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі № 569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Відповідно до п. 2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Як вбачається із постанови Верховного Суду від 30.09.2019 року по справі № 357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Не отримання позивачкою вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку.

Проте, із матеріалів справи не вбачається наявність доказів (відмітки дільниці кур`єрської доставки, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення тощо) отримання ОСОБА_1 інформації про існування та вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості надати будь-які пояснення та аргументи на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса.

Викладене свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису № 17023 від 05.04.2021 року були наявні обставини, які викликають сумніви щодо існування та безспірності розміру заборгованості ОСОБА_1 перед стягувачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 001-18501-110713 від 11.07.2013 року.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірній кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 17023 від 05.04.2021 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 17.12.2021 року між АБ «Грицик» та ОСОБА_1 (в якості Клієнта) було укладено Договір № 159 про надання правової допомоги, згідно п. 1.1 якого Бюро взяло на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором (а.с.30-33).

Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах Договору правову допомогу, визначається сторонами окремим кошторисом, який є невід`ємним додатком до цього Договору, який надається по результату виконаних робіт (п. 4.1 Договору).

Додатковою угодою від 14.02.2022 року до Договору № 159 про надання правової допомоги визначено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надані послуги, становить 5000,00 грн., і сплачується на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с.34).

14.02.2022 року ОСОБА_1 на виконання умов Договору №159 про надання правової допомоги було сплачено на користь АБ «Грицик» грошові кошти в сумі 5000,00 грн. в якості оплати за надані адвокатські послуги, що підтверджується платіжним дорученням № N1GVX5641M (а.с.35).

Факт надання правової допомоги підтверджується Актом приймання-передачі виконаної роботи в цілому, підписаному сторонами, де зазначено про відсутність зауважень та заперечень щодо виконаної роботи, передбаченої Договором №159 про надання правової допомоги (а.с.41).

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

Зважаючи на викладене, враховуючи типовість та незначну складність цивільних справ про визнання виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню, підтвердженням чого є судова практика про розгляд вказаної категорії спорів у порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги законодавство, яким регулюється спірні правовідносини, суд критично сприймає розрахунок визначення вартості юридичних послуг та вважає його неспівмірним зі складністю справи, витраченим часом та обсягом виконаних адвокатом робіт, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1488,60 грн. в рахунок повернення судового збору (496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову, 992,40 грн. за подання позовної заяви).

Керуючись ст.ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 17023 від 05.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованості за кредитним договором № 001-18501-110713 від 11.07.2013 року, а також плати за вчинення виконавчого напису разом в сумі 53308,00 грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 2500 грн. 00 коп. та повернення судового збору 1488 грн. 60 коп., що в сумі становить 3988 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко