Справа № 495/9374/21
№ провадження 2/495/1023/2022
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

28 квітня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Саханова О.А.,

Справа № 495/9374/21

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському Одеської області у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, просить суд: стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення виплат аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 17 206,92 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн..

Стислий виклад позиції позивача

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.10.2019 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/3818/19 з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Згідно рішення суду від 21.09.2020 року спосіб стягнення аліментів було змінено : починаючи з 22.10.2020 року стягується з відповідача у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, а згодом у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку/доходу/, починаючи з 28.06.2030 року до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття.

Позивач вказує, що станом на 31.10.2021 року у відповідача виникла заборгованість на суму 70 700,73 грн.

Зазначила, що відповідач має заборгованість за період з травня 2019 року по листопад 2021 року. За її підрахунками заборгованість зі сплати пені складає 17 206,92 грн.

Тому, з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України, позивач і звернулась до суду з даним позовом.

Не погодившись з доводами та заявленими вимогами позивача, від відповідача 19.01.2022 року надійшов письмовий відзив, згідно якого ОСОБА_2 вказує, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 02.11.2020 року вже стягувалась пеня за прострочення сплати аліментів станом на липень 2020 року на суму 26 857 грн, однак, позивач знову вказує у розрахунку місяці травень 2019 - липень 2020 р.

Проте, пеня за цей період у розмірі 6071,93 грн вже стягнута за рішенням суду від 02.11.2020 року.

Крім того, відповідач зважав поважними обставини, за яких він на протязі тривалого часу не міг знайти роботу, перебував на обліку у Центрі зайнятості.

Тривалий час проходив медичну комісію для працевлаштування на військову службу, потім 3 місяці очікував наказу.

Тобто, вважає, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин.

До того ж, він повністю не погоджується з відшкодуванням витрат позивачці на правову допомогу у розмірі 3000 грн, та просить відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

19 листопада 2021 року по вказаній справі ухвалою суду було відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, врахувати наданий відзив на позовні вимоги, з витратами на послуги адвоката не згодний, просить в позові відмовити.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Фактичні обставини, встановлені судом

Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно 01 липня 2019 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено рішення у справі № 495/3818/19, згідно якого розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02.05.2019 року до досягнення дітьми повноліття.

Згодом, 21.09.2020 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було змінено розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 22.10.2020 року до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку /доходу/, починаючи з 28.06.2030 року та до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно довідки-розрахунку про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі, станом на жовтень 2021 рок за ОСОБА_2 наявна заборгованість у розмірі 70 700,73 грн за період несплачених або неналежно сплачених аліментів з 02.05.2019 року по жовтень 2021 року.

Судом також враховано, що за прострочення сплати аліментів за рішенням суду від 02.11.2020 року у справі № 495/4284/20 було стягнуто пеню на суму 26 857,42 грн за період з 01.03.2020 рік по 31.05.2020 рік, що не буде взято до обрахунку знов заявлених вимог.

Позивач в своїй позовній заяві вказує на той факт, що у зв`язку із виниклою заборгованістю по аліментах відповідача, вона має право на стягнення з останнього неустойки (пені).

Нормативне обґрунтування

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У постанові ВСУ від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц, Велика Палата Верховного Суду України вважає за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах, з огляду на таке.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці.

Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Оскільки розмір аліментів визначений судом у частці від доходу боржника, а у розрахунку заборгованості, що приєднаний до матеріалів справи позивачем, зазначена точна сума аліментів, яка підлягає стягненню у грошовому еквіваленті щомісячно, виходячи із статистичних даних середньої заробітної плати для Білгород-Дністровського району Одеської області, та виходячи з того, що до матеріалів справи приєднані розрахунки заборгованості відповідача включно до жовтня 2021 року, то суд обраховує пеню /неустойку/ саме з визначених можливих доказів.

Також суд враховує ч.1 ст. 13 ЦПК України, за умовами якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, з огляду на той факт, що відповідачем зауважено про невірність обрахованого розміру пені позивачем, адже період обраний нею вже частково врахований за рішенням суду від 02.11.2020 року, таким чином пеня /неустойка/ по аліментам ОСОБА_2 обраховується з 01.06.2020 року та складає:

-01.06.2020-01.10.2021 року 425 днів =3000*1%*425=12750 грн.,

-01.08.2020-01.10.2021 року 394 днів =3000*1%*394=11820 грн.,

-01.09.2020 01.10.2021 року 364 днів = 3000*1%*364=10920 грн.,

-01.10.2020 01.10.2021 року 333 днів = 2921*1%*333= 9726,93 грн.,

-01.11.2020 року 01.10.2021 року 303 днів =2756*1%*303=8350,68 грн.,

-01.12.2020 -01.10.2021 року 272 днів = 2331,62*1%*272=6342,0 грн.,

-01.01.2021-01.10.2021 року 241 днів =2158*1%*241=5200,78 грн.,

-01.02.2021-01.10.2021 року - 213=2158*1%*213=4596,54 грн.,

-01.04.2021-01.10.2021 року 183 днів =2477,83*1%*183=4534,42 грн.,

-01.05.2021-01.10.2021 року 152 днів =2797,67*1%*152=4252,45 грн.,

-01.07.2021-01.10.2021 року - 121=3060*1%*121=3702,6 грн.,

-01.08.2021-01.10.2021 року 90 днів =3060*1%*90=2754 грн.,

-01.09.2021-01.10.2021 року 30 днів =3060*1%*30=918 грн.,

Таким чином, всього за увесь період січня до 01.10.2021 року пеня /неустойка/становить сумарний розмір щомісячних сум неустойки/пені/, що дорівнює 85868,4 грн.

У частині 1 статті 196 СК України конкретизовано, що сума неустойки/пені/ по аліментам не може перевищувати 100% від заборгованості.

Отже, враховуючи те, що за відповідачем рахується заборгованість по аліментам, визначена Білгород-Дністровським МР ВДВС ПМУ Міністерства юстиції /м. Одеса/ у розмірі 70 700,73 грн, у зв`язку із несплатою ОСОБА_2 аліментів, та враховуючи, те, що у порядку ст. 196 СК України позивач має право на одержання неустойки (пені) на заборгованість по аліментам, однак з урахуванням того, що вказаний розмір не може перевищувати 100 % від самої заборгованості, суд, не виходячи за межі позовних вимог, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме: обґрунтованість стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за виниклу заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 17 206,92 грн.

За змістом ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Натомість, перебування відповідача на обліку у центрі зайнятості не є свідченням важкого матеріального стану особи, адже він має можливість працювати.

Крім того, посилання відповідача у його відзиві на факті того, що тривалий час/півроку/ проходив медичну комісію для працевлаштування на військову службу ЗСУ, потім 3 місяці очікував наказу жодним чином не підтвердженні належними та достовірними доказами, з огляду на що суд не вважає, що заборгованість утворилась з незалежних від відповідача причин.

Розподіл судових витрат

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 908 грн.

Стосовно витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане кореспондується з позицією ВСУ, викладеною у постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У даній конкретній цивільній справі, що розглядається, позивачем у підтвердження обґрунтованості позову у частині стягнення витрат на правничу допомогу приєднані ордер серії ВН № 1034537 та Акт виконаних робіт та приймання передачі грошових коштів в якості адвокатського гонорару від 11.11.2021 року.

Між тим, самого договору про надання правової допомоги та квитанції, що підтверджує належним чином оплату наданих послуг адвокатом, матеріали справи не містять, що є підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180,195, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за виниклу заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 17 206,92 грн, що виникла за період з 01.06.2020 рік по 01.10.2021 року.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 28 квітня 2022 року.

Суддя: