Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3226/21
Провадження № 2/553/270/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26.04.2022м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Новака Ю.Д.,
при секретарі - Каленіченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом адвоката Беленок Світлани Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саніго», треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про можливість розгляду справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «САНІГО» в судове засідання будучи належним чином повідомленим, неодноразово не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов до суду не направляв.
Треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.
26.04.2022 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Жодних грошових коштів від ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС ГРУП» на розрахункові (карткові) рахунки позивача не надходило. Про вказане свідчить довідка видана АТ КБ «ПриватБанк» від 25.10.2021 року, відповідно до якої клієнту ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВПМУ УМВС України в Полтавській області від 03.04.2002 року на відкриті рахунки НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 не було зарахування грошових коштів зі сторони ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС ГРУП» в розмірі 3 000 грн. 00 коп. (а.с. 21).
Відповідно до вказаної виписки по рахунку за січень 2020 року усього надходжень було 1 922 грн. 10 коп. (а.с. 22). Вказане також підтверджується деталізованаю випискою про всі банківські операції відносно відкритих позивачем рахунків за період з 01 по 31 січня 2020 року, виданою АТ КБ «ПриватБанк» від 22.10.2021р. ( а.с. 23-24).
Позивач не створювала та не користується особистим кабінетом на сайті відповідача. Не здійснювала входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету. Кредитний договір з відповідачем наміру укладати не мала. Пропозиції щодо укладення електронного договору шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції не отримувала. Тому вбачаючи в наявних обставинах ознаки кримінального правопорушення за ознаками ст.190 ч. 1 Кримінального Кодексу України, що кваліфікуються, як шахрайство так, як невідома особа, шляхом обману, використовуючи персональні дані отримала кредит на ім`я позивача, остання звернулася до Головного Управління Національної Поліції в Полтавській області Полтавське районне Управління поліції, відділення № 1 з заявою про вчинення злочину про що їй було видано Довідку про прийняття та реєстрацію заяви № 2239/115/113/03- 21 від 02 листопада 2021 року (а.с.25).
Крім того, нотаріус не повідомляла боржника про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис, оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора.
Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безпідставність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до підпунктів 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів; якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.
У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс викладений правовий висновок, згідно якого вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками -наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача і (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Окремо слід відзначити, що відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за № 1172.
Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов адвоката Беленок Світлани Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саніго», треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. Д. Новак