Справа № 331/5753/21
Провадження № 2/331/332/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря Мамонової І.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з відпускання теплової енергії на загальну суму 19 977,32 грн.; інфляційні втрати у розмірі 737,46 грн.; 3% річних у розмірі 337,74 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. 01.04.2006 р. між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1099 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. За період з грудня 2020 року по квітень 2021 року позивач відпустив теплову енергію до нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , яке належить відповідачу на загальну суму 18 911,86 грн. Відповідач за позовний період здійснив часткову оплату за надані послуги у розмірі 9,74 грн., несплаченою залишилась заборгованість у розмірі 18 902,12 грн. Керуючись ч.2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу інфляційні витрати у розмірі 737,46 грн. та 3% річних в розмірі 337,74 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути визначені суми заборгованості та судовий збір.

Ухвалою суду від 26.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін у судове засідання.

10.01.2022 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги визнаються частково. Позивач просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 19977,32 грн., а не 18902,12 грн., як визначено розрахунком, а другою вимогою вимагає стягнути 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у сумі 337,74 грн. та інфляційні втрати у розмірі 737,64 грн., що є вимогою подвійного стягнення та є неприпустимим. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити у задоволенні позову в частині подвійного стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 1099 від 01.04.2006 року.

Так, позивачем надавались послуги з надання теплової енергії у нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Факт постачання теплової енергії підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, які направлялися на адресу відповідача.

Відповідно до розрахунків за спожиту теплову енергію заборгованість відповідача за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року складає 18 902,12 грн.

Також, позивач надіслав на адресу відповідача вимогу № 308/44 від 12.10.2021 р. щодо погашення заборгованості за теплову енергію, що підтверджується реєстром поштових відправлень.

Відповідач заперечень щодо нарахувань основного боргу у розмірі 18 902,12 грн., зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Концерну «Міські теплові мережі» не надав. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати у відповідні періоди.

Наданий стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем, а тому приймається судом та покладається в основу рішення, оскільки будь-якого іншого розрахунку чи обґрунтованого заперечення проти зазначеного розрахунку відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 18 Правил «Надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вноситься щомісячно.

Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Позивачем нараховані інфляційні витрати у розмірі 737,46 грн. та 3% річних у розмірі 337,74 грн.

Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В порушення положень Закону та Правил відповідач за спожиту теплову енергію не сплатив.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача складає 19 977,32 грн., з яких: 18 902,12 гривень - сума основного боргу, сума інфляційних витрат у розмірі 737,46 гривень, 3 % річних у розмірі 337,74 гривень, згідно наданих розрахунків.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в межах нарахувань відповідно до наданих розрахунків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14529 від 14.09.2021 р.

На підставі ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 2154,18 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (Філія АТ «Укрексімбанк у м. Києві, МФО банку 322313, п/р НОМЕР_2 , отримувач: Концерн «Міські теплові мережі», ) суму основного боргу за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 18 902 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот дві) гривні 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р № НОМЕР_3 ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ) суму інфляційних витрат у розмірі 737,46 гривень, 3 % річних у розмірі 337,74 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р № НОМЕР_3 ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2154,18 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Світлицька