Провадження № 2/761/3239/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Шалівського В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиція 777» про стягнення матеріальної шкоди; витрат на проведення звіту,

в с т а н о в и в:

В квітні 2021р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач 1), ТОВ «Експедиція 777» (далі по тексту - відповідач 2), в якому просила суд:

- стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на свою користь 87239,9 грн. - завдана матеріальна шкода внаслідок пошкодження під час транспортування транспортного засобу марки «Tesla Model X» д.н.з. НОМЕР_1 до спеціального майданчику відповідача 1 (вдалі по тексту - вимога № 1);

- стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на користь позивачки - 3000,0 грн. - витрати на проведення Звіту 161/21 з оцінки матеріального збитку після ДТП від 19 березня 2021р.; 15000,0 грн. - витрати на професійну правничу допомогу адвоката; 908,0 грн. - витрати по сплаті судового збору (далі по тексту - вимога № 2).

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить зазначений вище автомобіль, 11 березня 2021р. інспектором з паркування головного управління (інспекції) з паркування відповідача 1 Соболем А.Г. без її участі було складено Акт огляду та тимчасового затримання належного позивачці автомобіля, який в подальшому було евакуйовано до спеціального майданчику за адресою: м. Київ, вул Набережно-Лугова, 4.

Після сплати штрафу, представником позивачки були виявлені наявні на автомобілі пошкодження, у зв`язку з чим викликано наряд поліції, який прийняв заяву по факту пошкодження майна. Згідно Звіту № 161/21 з оцінки матеріального збитку після ДТП від 19 березня 2021р., розмір матеріального збитку складає 87239,9 грн. Витрати за проведення експертизи складають 3000,0 грн.

Оскільки в досудовому порядку, відповідачі 1, 2 не бажають відшкодувати спричинену матеріальну шкоду, позивачка вимушена була звернутись до суду з захистом свого порушеного права.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

18 жовтня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач 1, проти позову заперечив, зазначивши, що є неналежним відповідачем, оскільки до кола повноважень та обов`язків інспектора з паркування не належить здійснювати евакуацію, та зберігання відповідного транспортного засобу, володілець, якого порушив відповідні правила паркування, а тому відповідач 1 не спричинив позивачці заподіяння матеріальної шкоди. Безпідставними необґрунтованими на думку сторони відповідача 1 є вимоги позивачки про покладення на нього понесених стороною позивача судових витрат.

26 жовтня 2021р. на адресу суду надійшов відзив а позов, в якому відповідач 2, проти позову заперечив, зазначивши, що евакуація належного позивачці автомобіля відбулася, згідно процедури проведення комплексу завантажувально-розвантажувальних робіт. За період перевезення автомобіля не було зафіксовано жодної ДТП, аварій та інших подій, пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу. Доказів неправомірної поведінки зі сторони відповідача 2, позивачкою до суду не надано, позивачка не довів спричинення шкоди внаслідок дій працівника відповідача 2. При цьому в досудовому порядку, представника відповідача 2 не було запрошено для огляду пошкодженого автомобіля позивачки, в межах процедури проведення автотоварознавчого дослідження. Крім того, в досудовому порядку, стороною позивача була проігноровано відповідь сторони відповідача 2 на претензію щодо надання для огляду пошкодженого автомобіля. Також на думку сторони відповідача 2, стороною позивача не були враховані відомості про наявні на автомобіля ушкодження на час його евакуації, які були відображені у відповідному Акті.

01 листопада 2021р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача 2, в якій сторона позивача не погоджувалась з доводами та аргументами відповідача 2 наведені у відзиві на позов, зазначивши, що пошкодження, які були виявлені під час отримання автомобіля зі спеціального майданчику, різняться, від пошкоджень, які були зазначені Акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Соболем А.Г. була складена постанова серії АС № від 11 березня 2021р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі, згідно якої 11 березня 2021р. о 13:18 год.. на вул. Володимирська, 15 у м. Києві автомобіль «Tesla Model X» д.н.з. НОМЕР_2 зупинено ближче 30 м. від посадкового майданчику маршрутних транспортних засобів, чим порушено п.п. е) п. 15.9 ПДР України, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП. Постановлено застосувати адміністративне стягнення до ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510,0 грн.

11 березня 2021р. ОСОБА_2 звернувся із письмовою заявою до Подільського УП ГУНП в м. Києві з приводу того, що 11 березня 2021р. по вул. Набережно - Луговій, 4 в м. Києві, ним було виявлено на автомобілі «Tesla Model X» д.н.з. НОМЕР_2 , який був евакуйований на спеціальний майданчик, пошкодження, а саме: переднього лівого крила, передньої лівої двері, та пластикової накладки, переднього лівого та правого крила.

Згідно, відповіді на адвокатський запит з Подільського УП ГУНП в м. Києві від 11 листопада 2021р., в ході перевірки факту по події 11 березня 2021р. були внесені відомості до єдиного обліку за № 8863, при вивченні матеріалів достатніх підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не виявлено.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Звертаючись до суду з позовом, сторона позивача наголошувала, що мало місце заподіяння матеріальної шкоди стороні позивача зі сторони відповідачів 1, 2, а саме пошкодження автомобіля позивачки, згідно Акту огляду від 12 березня 2021р., складеного ФОП ОСОБА_3 :

-подряпини текстури пластику накладок переднього лівого крила;

-розрив накладки переднього правого крила;

-деформація переднього лівого крила 4х7 см.;

-деформація передньої лівої двері 5х2,5 см.;

Відповідно до Звіту № 161/21 з оцінки матеріального збитку після ДТП від 19 березня 2021р. розмір матеріального збитку, який завданий власнику автомобіля «Tesla Model X» д.н.з. НОМЕР_2 складає 87239,9 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу щодо підтвердження обставин заподіяння шкоди позивачки, внаслідок дій/бездіяльності працівників відповідача 1, 2, при цьому судом враховано, що стороною відповідача 1 не здійснюється ні евакуація транспортного засобу, ні його тимчасове зберігання на відповідному майданчику.

Також суд вважає, що є обґрунтованими доводи сторони відповідача 2, наведені у відзиві на позов та не спростовані стороною позивача, що вищезазначений Звіт № 161/21 від 19 березня 2021р. був складений у відсутності їхнього представника, що перешкоджало стороні пересвідчитись в наявності відповідних пошкоджень на автомобілі позивачки, які могли утворитись у результаті проведення завантажувально-розвантажувальних робіт евакуатором транспортного засобу чи під час зберігання автомобіля на спеціальному майданчику.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною позивача не надано належних, беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження завданої їй матеріальної шкоди зі сторони відповідачів 1, 2, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю відповідачів 1, 2 та наслідками, що настали, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеної в постанові від 10 червня 2019р. у справі № 591/5118/14-ц, відповідно до якої Верховний Суд звернув увагу на те, що хоча цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях і передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено само тією особою, до якої пред`явлено позов.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог (вимога № 1), а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги № 1, то суд не вбачає законних підстав для задоволення похідної вимоги № 2.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачів 1, 2 не підлягає стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 137, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6), Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиція 777» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 5, кв. 38) про стягнення матеріальної шкоди; витрат на проведення звіту - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: