КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: №22-ц/824/3825/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Київ

Справа № 361/595/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайнного суду Київської області від 27 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді Радзивіл А.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини,

встановив:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 3000 грн. та на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 10 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, від якого у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з 01.01.2020 року.

Вважає, що відповідач матеріально забезпечений, так як працює таксистом на їх автомобілі та отримує власний дохід, однак у зв`язку з погіршенням сімейних відносин, розірванням шлюбу та роздільним проживанням, вони не можуть дійти згоди з приводу утримання їх дитини. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відвідує ясельну групу «Сонечко» в Дитячому навчальному закладі виконавчого комітету Калинівської сільської ради «Малятко». Сама позивач знаходиться у декретній відпустці та отримує допомогу при народженні дитини. Відповідач у розвитку, вихованні, утриманні спільної дитини участі не приймає, грошові кошти на відпочинок, одяг, лікування, повноцінне харчування не виділяє.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері ОСОБА_1 , починаючи з 25 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1240 грн. 50 коп. на користь ОСОБА_1 щомісячно, на її утримання починаючи з 25 січня 2021 року і до виповнення дитиною трьох років. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що сума аліментів на утримання сина в розмірі 2000 гривень, яка визначена судом, є меншою ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, передбачений ст. 182 СК України. Стягнення аліментів в набагато меншому розмірі, ніж просила позивач в позовній заяві, є порушенням прав дитини, оскільки за 2000 гривень неможливо забезпечити право дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Звертає увагу на те, що вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач не надав жодного документу про наявність в нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, які проживають разом з ним та перебувають на його матеріальному утриманні, не зазначив також інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні питання визначення розміру аліментів. Відповідач працює неофіційно, отримує заробітну плату і має можливість сплачувати аліменти у вказаному в позові розмірі, оскільки має молодий вік, не інвалід, має хороший стан здоров`я, оскільки докази про незадовільний стан його здоров`я в матеріалах справи відсутні.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши думку учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, врахувавши визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн., вивчивши письмові докази у справі, дійшов висновку про стягнення із відповідача аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно, на утримання сина ОСОБА_3 , до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів у розмірі 1240 грн. на утримання ОСОБА_1 , щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дати пред`явлення позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Русанівської сільської ради Броварського району Київській області, складено відповідний актовий запис за № 2 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_5 ».

Під час перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17 травня 2019 року, виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Згідно з довідками № 43 від 18.01.2021 року та № 1019 від 19.08.2021 року, наданими виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, син сторін ОСОБА_6 перебуває на утриманні як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 (а.с. 15, 49)

Відповідно до довідки, виданої ДНЗ «Малятко», ОСОБА_3 відвідує ясельну групу «Сонечко» в Дитячому навчальному закладі виконавчого комітету Калинівської сільської ради «Малятко» (а.с. 16).

Позивач перебуває на обліку у Броварськомку районному управлінні соціального захисту населення і отримує допомогу при народженні дитини на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.06.2019 року по 31.05.2022 року, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області №11 від 20.01.21 року (а.с. 14).

Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований та в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини та згоден сплачувати 2000 грн. щомісячно.

Згідно з ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).

Відповідно ч.2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Встановивши, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`ясувавши, що на даний час сторони проживають окремо та дитина проживає разом із матір`ю, а відповідач матеріальну допомогу надає нерегулярно, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не було досягнуто, врахувавши визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн., суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 180 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно, на утримання сина ОСОБА_3 , до досягнення дитиною повноліття та аліменти в розмірі 1240 грн. на утримання позивача ОСОБА_1 , щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дати пред`явлення позову.

Враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, визначений судом розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. відповідає потребам дитини відповідного віку і стану його здоров`я, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 182 СК України щодо врахування конкретних обставин справи.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок батьків утримувати свою дитину, її вік та стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, за відсутності в матеріалах справи доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, апеляційний суд вважає, що стягнення аліментів у визначеному судом першої інстанції розмірі є справедливим, достатнім, та таким, що відповідає потребам дитини відповідного віку, з урахуванням наведеного вище.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК України правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, та надав правильну правову оцінку заявленим сторонами доводам та наданим доказам і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума аліментів на утримання сина в розмірі 2000 гривень, яка визначена судом, є меншою ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, передбачений ст. 182 СК України, колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно на утримання малолітньої дитини.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Проте, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про достатність заробітку (доходу) у відповідача для сплати аліментів у розмірі, заявленому позивачем. Доказів про отримання відповідачем доходу з будь-яких джерел матеріали справи не містять.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про достатність заробітку у відповідача для сплати аліментів у розмірі 3 000 грн. щомісячно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн., що відповідає прожитковому мінімуму на дитину віком до 6 років, встановленому станом на 1 січня 2021 року, з урахуванням звернення позивача до суду з даним позовом 25 січня 2021 року, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

При цьому за змістом ч.2, 4, 6 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу у розмірі 5000 грн. на утримання позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач працює неофіційно, отримує заробітну плату і має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, колегія суддів відхиляє, оскільки будь-яких доказів щодо наявності у відповідача стабільного заробітку (доходу) або доходу з будь-яких інших джерел (наявність нерухомого майна та грошових коштів на рахунках, фінансових документів на підтвердження щомісячних витрат), які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, матеріали справи не містять.

Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, з`ясувавши та проаналізувавши вказані обставини, враховуючи те, що позивачем не доведено наявність у відповідача достатності заробітку (доходу) для сплати аліментів у розмірі, заявленому позивачем, суд першої інстанції врахувавши усі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374- 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2022 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.