Провадження № 22-ц/802/528/22 Категорія: 68 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Черняк О. В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Головного управління національної поліції у Волинській області, Волинської обласної прокуратури, про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частку автомобіля, виділення у власність автомобіля та визнання його особистою приватною власністю, припинення спільної сумісної власності подружжя на автомобіль та знаття арешту з автомобіля за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2022 року,-

встановив:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 , Головного управління національної поліції у Волинській області, Волинської обласної прокуратури про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частку автомобіля, визнання права особистої приватної власності на автомобіль, припинення права спільної сумісної власності та зняття арешту з майна.

Вказувала на те, що автомобіль марки «Dodger Avenger», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 придбаний за спільні кошти подружжя.

В ході досудового слідства в кримінальній справі № 30-034-08 старшим слідчим в ОВС ВРОВСЗОГ СУ УМВС України у Волинській області 14 серпня 2008 року накладено арешт на цей автомобіль та передано на зберігання на штраф майданчик в УБОЗ УМВС.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 листопада 2011 року відмовлено в позові ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 , поданого на підставі норм КПК України, в скасуванні арешту на автомобіль з підстав необхідності збереження спірного автомобіля як об`єкта можливої конфіскації майна у разі засудження ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 знаходиться в розшуку.

Вважає, що як дружина ОСОБА_5 , має права на поділ спільного майна подружжя, а для забезпечення можливої майбутньої конфіскації має право внести на депозитний рахунок вартість Ѕ частини вартості автомобіля.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 21 березня 2021 року провадження у даній справі закрито.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6 та іі представник ОСОБА_1 просять ухвалу суду скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу Волинська обласна прокуратура спростовує доводи апеляційної скарги, просить ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення учасників справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з приписів статті 255 ЦПК України, суд виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду в частині закриття провадження в справі за вимогами до Волинської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Волинській області про зняття арешту з майна з огляду на таке.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди загальної юрисдикції розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи провадження в справах про адміністративні правопорушення.

У контексті зазначеної норми процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого виду судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового прив

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, неодноразово було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, а правильність його вирішення залежить від такого.

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України) 1960 року та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19). Залежно від суб`єктного складу учасників такого спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Якщо арешт накладений на майно особи, щодо якої за КПК України 1960 року була порушена кримінальна справа, але надалі постанову про порушення кримінальної справи за тим же процесуальним законом суд скасував, не вирішивши питання про зняття зазначеного арешту, спір про звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17 (провадження № 14-181цс19).

Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц (провадження № 14-115цс18) (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року) у справі № 461/233/17 (провадження № 14-326цс18) та від 07 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц (провадження № 14-387цс18)).

Отже, за обставинами даного позову, арешт на майно накладено за правилами КПК 1960 року, досудове слідство триває, тому питання про зняття арешту на майно не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, закриваючи провадження в справі в частині позовних вимог щодо поділу майна, визнання майна об`єктом права особистої приватної власності , виділення майна у власність та припинення права спільної сумісної власності на майно, суд безпідставно, без посилання на норми матеріального права, зазначив про неможливість розгляду такої справи за обставин перебування майна під арештом.

Належить відмітити, що Цивільний процесуальний Кодекс містить норми, якими визначено випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі ( стаття 251 ) та норми, які надають суду право зупинити провадження у справі (стаття 252). У приписах цих норм не передбачені випадки зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням спірного майна під арештом.

Відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 2 цієї статті, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалу суду про закриття провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частку автомобіля, визнання права особистої приватної власності на автомобіль, припинення права спільної сумісної власності необхідно скасувати, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись статями 367, 374, 376 382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2022 року про закриття провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частку автомобіля, виділення у власність автомобіля та визнання його особистою приватною власністю, припинення спільної сумісної власності подружжя на автомобіль скасувати і справу передати до Луцького міськрайонного суду Волинської області для продовження розгляду.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді: