Справа № 461/444/22
пр.№ 2/464/851/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

17 січня 2022 року адвокат Кінах Яна Валеріївна діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 3339 доларів США, що еквівалентно в національній валюті 92614,51 грн., з яких 2000 доларів США основний борг, 60 доларів США сума відсотків за користування коштами, 1339 доларів США штрафна неустойка за прострочення повернення позики та відсотків; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого відповідач отримала у позивача 2000 доларів США у борг терміном до 01 грудня 2021 року. При цьому кошти надавались в позику під умовою сплати відсотків в розмірі 3% від суми позики за обумовлений час користування, тобто в розмірі 60 доларів США до моменту її повернення та сплати відсотків. Також умовами вказаної позики передбачена відповідальність за порушення позичальником своїх зобов`язань перед кредитором, а саме те, що у разі прострочення відповідачем повернення суми позики та сплати процентів, остання зобов`язується сплатити на користь позивача штрафну неустойку в розмірі 1% від загальної суми позики за кожен день прострочення починаючи з першого дня. Підтвердженням отримання відповідачем коштів є письмова розписка. Однак, до теперішнього часу відповідач борг не повернула. Відтак просить стягнути з відповідача заборгованість.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 18 січня 2022 року справу передано на розгляд Сихівського районного суду м.Львова.

Вказана справа надійшла до Сихівського районного суду м.Львова 15 березня 2022 року.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 05 квітня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації).

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Згідно ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.11.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики грошей, відповідно до якого позивач надав в позику ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2000 доларів США на термін до 01.12.2021. Згідно п.7 даного договору, позичальник сплачує проценти в сумі 3% від суми позики за період користування нею, які виплачує разом із поверненням суми позики.

Факт передачі відповідачу коштів підтверджується письмовою розпискою від 18.11.2021.

Беручи до уваги те, що згідно договору позики позичальником є відповідач ОСОБА_2 , яка доказів належного виконання умов договору не надала, відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 2000 доларів США та відсотків за користування коштами в сумі 60 доларів США підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за прострочення повернення позики та відсотків в розмірі 1339 доларів США суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.10 договору позики, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позичальника загальну суму боргу, проценти, а також штрафну неустойку в розмірі 1% від загальної суми позики за кожен день прострочення починаючи з першого дня.

Водночас, Відповідно до п.15 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2021 року встановлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Кабінетом Міністрів України та триває по сьогоднішній день.

Враховуючи вищезазначені положення, у позивача відсутні підстави для нарахування неустойки за прострочення повернення позики у період з 02.12.2021 по 14.01.2022, а тому позов цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач при поданні позову до суду звільнений від сплати судового збору, який згідно Закону України «Про судовий збір» становить 992,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 612,31 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 25000 грн. витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження факту надання позивачеві професійної правничої допомоги у справі адвокатом загальна вартість якої становить 25000,00 грн., до матеріалів справи долучено наступні докази: Договір №12-01/22 про надання правової допомоги від 12.01.2022; додаткова угода №1 до договору №12-01/22 про надання правової допомоги від 12.01.2022; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 14.01.2022.

Окрім цього, в матеріалах справи також наявні Ордер серії АС №1033257, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії РН №1184 від 19.04.2019, квитанція до прибуткового касового ордера №2 від 14.01.2022.

Вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню із відповідача, суд виходить із наступного.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Проте, у частині третій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст. 142 ЦПК України, визначені також положеннями ч. 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3-5, 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Отже, при зменшенні витрат на оплату професійної правничої допомоги суд перш за все має визначити, чи є обґрунтованим визначений розмір і чи є підстави для відмови стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч. 3-5, 9 ст. 141 ЦПК України.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.11.2021 року по справі № 910/7520/20.

Як вбачається із змісту Акту приймання від 14.01.2022, адвокат надав позивачу ряд, послуг, а саме: - надання усної консультації з питань застосування законодавства у сфері стягнення заборгованості за безпідставно отриманими коштами (2000,00 грн.); - складення проекту позовної заяви про стягнення в користь клієнта грошових коштів в сумі 3339 доларів США та впорядкування її усіма додатками у формі, готовій для подачі до суду (8000,00 грн.). Крім того, у вказаному акті зазначено, що вартість послуг по юридичному супроводу адвокатом клієнта в суді першої інстанції до винесення рішення у справі становить15000,00 грн.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 766/7206/20 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу, що провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відтак витрати на послуги по юридичному супроводу адвокатом клієнта в суді першої інстанції до винесення рішення у справі у розмірі 15000 грн. стягненню не підлягають.

Зважаючи на все викладене вище, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановив, що розмір гонорару, визначений позивачем і його адвокатом, є завищеним щодо відповідача, а також необґрунтованими та непропорційними до предмета спору, а тому загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню із відповідача, становить 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 18.11.2021, яка складається з: основного боргу у розмірі 2000 доларів США, відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 60 доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 612,31 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 26 квітня 2022 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Головуючий Борачок М.В.