Справа № 342/872/21
Провадження № 2/342/173/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та соціального захисту Чернелицької селищної ради, про встановлення порядку участі батькові у вихованні та спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути позивачу ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити ОСОБА_1 наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : що три дні кожного тижня без присутності та згоди матері ОСОБА_5 за місцем проживання батька ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ; в святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю ОСОБА_5 .

Позовні вимоги мотивована тим, що у позивача та відповідачки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 , а 05.09.2020 укладено шлюб між позивачем та відповідачкою ОСОБА_5 . З народження сина і по квітень 2021 року позивач та відповідачка ОСОБА_2 разом із сином проживали в квартирі матері позивача ОСОБА_6 в м. Івано-Франківськ. Дитина перебувала на обліку в сімейного лікаря в педіатричному відділенні № 1 , що у м. Івано-Франківськ, також була внесена до загального реєстру дітей-заявників на поступлення в дитячий садок «Дударик» . У вказаній квартирі для дитини створено усі умови для проживання, дитяче ліжечко, ігрову кімнату, тощо. Факт їх проживання у м. Івано-Франківськ був обумовлений тим, що позивач працює в м. Івано-Франківськ, сім`я знаходиться на його утриманні, так як ОСОБА_2 ніде ніколи не працювала. 30 квітня 2021 року ОСОБА_2 позбавила дитини звичних умов проживання та разом з сином ОСОБА_7 поїхала до своєї матері ОСОБА_3 в с. Чернелиця Коломийського району, де проживає на даний час. Однак, позивач і надалі надавав і продовжує надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 . Відповідачі перешкоджають позивачу у спілкуванні з сином ОСОБА_7 , що негативно впливає на його виховання. Позивач вважає, що причиною вказаних дій відповідачів є неприязні стосунки, які склалися між позивачем та матір`ю відповідачки ОСОБА_3 , яка постійно її намовляє, наговорює на позивача, що негативно впливає на виховання їхнього сина ОСОБА_7 . Оскільки позивач не уявляє свого життя без спілкування з сином то звернувся в орган опіки і піклування Чернелицької селищної ради про встановлення порядку у вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішенням виконавчого комітету Чернелицької селищної ради на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи встановлено порядок участі позивачу у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю ігнорують вказане вище рішення органу опіки і піклування. Не надають позивачу можливості спілкуватися з сином ОСОБА_7 за місцем проживання позивача в АДРЕСА_1 , що на думку позивача негативно впливає на виховання син. Адже він позбавлений можливості спілкування з дідом ОСОБА_8 та бабою ОСОБА_6 . Крім того, син ОСОБА_7 немає можливості перебувати в умовах, в яких він проживав протягом останніх двох років. Як наслідок позивач був змушений звернутися в органи поліції, що підтверджується талоном повідомленням єдиного обліку № 63 про прийняття і реєстрацію заяви щодо перешкоджання відповідачкою позивачу бачитись з сином. Позивач бажає брати активну участь у вихованні сина, проходити разом з ним періодичні медичні огляди в сімейного лікаря, який слідкує за його здоров`ям з самого народження, готувати йому їжу, купляти іграшки, тощо. Вважає, що періодичне перебування дитини (що два дні кожного тижня) за місцем його проживання буде сприяти гармонійному розвитку сина та не суперечить його інтересам, адже для нього як для хлопчика в першу чергу важливим є спілкування з батьком, який повинен бути для нього прикладом. Позивач працює на роботі позмінно, тобто три дні у нього робочі, а три дні він вихідний. Тому, враховуючи характер його роботи, позивач має всі можливості для того щоби спілкуватися з сином ОСОБА_7 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 що три дні кожного тижня без присутності матері. Хоча ще раз наголошує, що не бачить жодних перешкод у тому, щоби в ці дні тижня мати ОСОБА_2 теж перебувала з сином чи відвідувала його за вказаною вище адресою. Тому, просить суд врахувати, що він як батько дитини, активно та стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_7 . Крім того, позивач не перебуває на обліку в психоневрологічному чи наркотичному диспансерах, а роботі та місцем реєстрації характеризується з позитивної сторони, відзначається загальною культурою та високими моральними якостями. Жодних обставин, які б унеможливлювали його право як батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про його спілкування як батька з дитиною, яке перешкоджало нормальному розвиту сина ОСОБА_7 немає. Відтак, збалансовуючи найвищі інтереси дитини з врахуванням її права на спілкування та виховання не тільки з боку матері, а й з боку батька з правами батька на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, зважаючи на вік дитини у спірних правовідносинах та відповідні особливості дітей такого віку, позивач зазначає, що висновок органу опіки та піклування, викладений в Рішенні виконавчого комітету Чернелицької селищної ради від 15.06.2021 № 25 є обґрунтованим та відповідає інтересам дитини, не порушуючи та не обмежуючи їх, не порушує та не обмежує розумного й справедливого балансу між інтересами дитини та інтересами батька, пов`язаними з реалізацією його не тільки прав, а й обов`язку, на виховання дитини, зважаючи на вік і стать дитини.

Ухвалою суду від 21.07.2021 залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та соціального захисту Чернелицької селищної ради.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, на електронну адресу суду від позивача поступило клопотання про розгляд справи без його у часті. Обставини справи підтверджує, позицію свого адвоката і позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями та повідомленням при матеріалах справи.

Від представника відповідачки ОСОБА_2 , адвоката Лесюка А.В., через канцелярію суду, 27.04.2022 поступила заява про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_2 . Просить позовну заяву позивача задовольнити частково, оскільки ОСОБА_2 готова надавати дитину згідно висновку, рішення виконавчого комітету Чернелицької селищної ради від 15.06.2021 № 25.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та соціального захисту Чернелицької селищної ради в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Що підтверджується рекомендованими повідомленнями при матеріалах справи. Під час проведення підготовчого засідання по справі представником третьої особи з подання заяви про проведення підготовчого засідання без їх участі було надано копію рішення виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Івано-Франківської області від 15.06.2021 № 25 « Про встановлення порядку участі батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 »

Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 24.04.2019 Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Фрпанківській області доводиться, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 971 від 24.04.2019, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 05 вересня 2020 року, актовий запис № 1561, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 , що доводиться копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 02.06.2021 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 на даний час перебувають у шлюбі, проте, позивач проживає в АДРЕСА_1 , а відповідачка ОСОБА_2 разом із малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_2 .

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідачі ОСОБА_2 , яка є його дружиною та її мати ОСОБА_3 перешкоджають йому у спілкуванні з сином ОСОБА_7 , що негативно впливає на його виховання. Позивач вважає, що причиною вказаних дій відповідачів є неприязні стосунки, які склалися між позивачем та матір`ю відповідачки ОСОБА_3 .

Оскільки позивач не уявляє свого життя без спілкування з сином то звернувся в орган опіки і піклування Чернелицької селищної ради про встановлення порядку у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Івано-Франківської області від 15.06.2021 № 25 «Про встановлення порядку участі батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою створення належних умов для реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, беручи до уваги побажання батьків, орган опіки та піклування селищної ради встановив порядок участі батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : що два дні кожного тижня за місцем проживання батьків, або в громадських місцях в присутності матері, попередньо дізнавшись про стан здоров`я дитини; в інший, не передбачений комісією з питань захисту прав дитини, а саме святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю; попередити батька про відповідальність за життя та здоров`я дитини в цей час. Вказано обом батькам не недопустимість налаштування дитини проти кожного з них. У разі невиконання даного рішення кожна із сторін має право звернутись за вирішенням спору до суду.

Однак, позивач зазначає, що на даний час відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю ігнорують вказане вище рішення органу опіки і піклування. Не надають позивачу можливості спілкуватися з сином ОСОБА_7 за місцем проживання позивача в АДРЕСА_1 , що на думку позивача негативно впливає на виховання син.

Під час розгляду справи відповідачі не заперечили щодо твердження позивача про ігнорування ними рішення виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Івано-Франківської області від 15.06.2021 № 25.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України.

При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України).

В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відтак, правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дитини є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Із копії довідки № 25/02 виданої 25.02.2021 ТОВ «Геобар`єр» слідує, що ОСОБА_1 працює на даному підприємстві. Характеристикою виданою ТОВ «Геобар`єр» підтверджується, що ОСОБА_1 працює старанно та відповідально підходить до виконання завдань, не порушував правил внутрішнього трудового розпорядку та умов трудового договору. У керівництва компанії користується довірою, працює продуктивно, відзначається загальною культурою та високими моральними якостями. З копії службової характеристики від 12.07.2021 вбачається, що ОСОБА_1 за час проходження служби зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний військовослужбовець. За характером спокійний, врівноважений. У спілкуванні тактовний, ввічливий.

З копії довідки № 563 виданої 15.07.2021 КНП « Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» не звертався, амбулаторну допомогу не отримує.

З копії довідки № 670 виданої 15.07.2021 КНП « Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» слідує, що в ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ознак наркологічних захворювань не виявлено.

За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Тому при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.

А встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Позивач ОСОБА_1 , будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини.

Більш того, позивач, який є батьком дитини, піклується про сина та любить його, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином у спосіб, визначений Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернелицької селищної ради № 25 від 15.06.2021 року, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, не встановлено, а тому враховуючи інтереси дитини, вік дитини, стан дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 з приводу визначення часу для спілкування позивача з сином.

А з приводу позовної вимоги про зобовязання відповідача ОСОБА_2 в усуненні перешкод у спілкуванні позивача із сином слід зазначити наступне. Позивачем не надано неалежних та допустимих доказів того, що саме відповідач ОСОБА_2 чинить йому перешкоди в спілкуванні із сином. А надані ним пояснення в позові з цього приводу зводяться тільки до того, що він звертався до комісії з питань захисту прав дитини Чернелецької селещної ради, яка встановила їм порядок спілкування з сином. Та зазначено про ігнорування відповідачем рішення даної комісії без обгрунтування в чому саме полягає таке ігнорування. У звязку із чим суд приходить до переконання, що в задоволенні цієї позовної вимоги до відповідача ОСОБА_2 слід відмовити.

З приводу заявленої позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 слід зазначити наступне. Відповідач ОСОБА_3 , як зазначає позивач, є мамою його дружини ОСОБА_2 та бабусею його сина ОСОБА_7 .

Як було вище зазначено, у відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, Закону України "Про охорону дитинства" та Сімейного Кодексу України батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Також, питанням виховання дитини вирішується батьками спільно.

З наведеного слідує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачка ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з його дитиною, як і не надано доказів, що вона є належним відповідачем по даній справі в плані визначення часу для спілкування з дитиною. Тому в задоволені позовних вимог до неї слід відмовити.

Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога до відповідача ОСОБА_2 з приводу визначення порядку у спілкуванні та вихованні позивача з дитиною знайшла своє ствердження в судовому засіданні та підлягає до задоволення, а в задоволенні позову в іншій частині до відповідача ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю. Також слід відмовити в задоволенні позову в цілому до відповідача ОСОБА_3 .

Інші, наведені учасниками справи доводи в обґрунтування своїх позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

На підставі ст.ст. 7, 19, 141, 153, 155, 157-159 СК України, керуючись ст. ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме:

- що три дні кожного тижня за місцем проживання батька ОСОБА_1 без присутності матері ОСОБА_2 , або за згодою матері ОСОБА_2 за місцем її проживання без її присутності, попередньо дізнавшись в матері про стан здоров`я дитини;

- в інші дні, зокрема святкові, за погодженням з матір`ю ОСОБА_2 .

В іншій частині позову до ОСОБА_2 відмовити.

У задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідачів:

ОСОБА_2 АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_3 АДРЕСА_2 .

Місцезнаходження третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та соціального захисту Чернелицької селищної ради - вул. Незалежності,19 смт.Чернелиця Коломийського району Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.