Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1788/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Надопта А.А. секретар судового засідання Онисько С.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , останнім місцем реєстрації та проживання якої було: АДРЕСА_1 . Чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , помер задовго до її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Власних дітей не мали, проживали разом із позивачем та його сім`єю.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина.

На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 залишила заповідальне розпорядження на користь позивача, посвідчене секретарем виконкому Великокопаснської сільської ради, за реєстровим № 50.

З огляду на те, що у спадкодавця не було дітей, а чоловік помер задовго до її смерті, інші спадкоємці - відсутні, відповідачем по даній справі визначено Виноградівську міську раду Закарпатської області, як орган місцевого самоврядування Виноградівської міської територіальної громади, до складу якої входить село Велика Копаня, Берегівського району Закарпатської області.

На день смерті ОСОБА_2 належали земельні ділянки загальною площею 0,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Великокопанської сільської ради.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 , позивачем було прийнято у відповідності до ст. 1268 ЦК України, так позивач та спадкодавець постійно проживали разом.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори.

Однак, 20.01.2022 року державним нотаріусом Боричок К.В. позивачу надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцю та рекомендовано звернутися до суду. Така ситуація обумовлена тим, що по смерті ОСОБА_2 віднайти оригінали документів, які посвідчують належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося.

Таким чином, через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Позивач ОСОБА_1 про день, час і місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Представник відповідача Виноградівської міської ради про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , останнім місцем реєстрації та проживання якої було: АДРЕСА_1 (а.с.12-14). Чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , помер задовго до її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15). Власних дітей не мали, проживали разом із позивачем та його сім`єю (16-17).

Відповідно до ч.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина.

На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 залишила заповідальне розпорядження на користь позивача, посвідчене секретарем виконкому Великокопаснської сільської ради, за реєстровим № 50 (а.с.18).

На день смерті ОСОБА_2 належали земельні ділянки загальною площею 0,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Великокопанської сільської ради.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 , позивачем було прийнято у відповідності до ст. 1268 ЦК України, так позивач та спадкодавець постійно проживали разом.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач звернувся до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак, 20.01.2022 року державним нотаріусом Боричок К.В. позивачу надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцю та рекомендовано звернутися до суду (а.с.22).

Така ситуація обумовлена тим, що по смерті ОСОБА_2 віднайти оригінали документів, які посвідчують належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося.

Належність спадкового майна ОСОБА_4 , підтверджується ксерокопією Державного акту на право приватної власності на землю ЗК № 020341 виданого 07.02.2002 року Великокопанською сільською радою народних депутатів.

У зв`язку з втратою оригіналу державного акту позивачем подано оголошення до газети «Регіональні Новини» щодо недійсності втраченого державного акту на право власності на землю серія ІУ-ЗК № 020341, виданого Великокопанською сільською радою 07.02.2002 року на ім`я ОСОБА_2 (а.с.23)

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 376 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий 05.02.1996 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області, РНОКГІП НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки загальною площею 0,83 га, згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки, що розташовані на території колишньої Великокопанської сільської ради Берегівського району та належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІУ-ЗК №020341, виданого 07.02.2002 року на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Великокопанської сільської ради народних депутатів від 04.10.2001 року.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриттям апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. А. Надопта