Справа № 603/135/22
Провадження №2-о/603/16/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2022 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Гудкової Ю. Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за участі:

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці - адвоката Андрусенка І. Я.,

заінтересована особа - ОСОБА_2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 строком на 6 (шість) місяців та встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника, зокрема:

- заборони ОСОБА_2 перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборони ОСОБА_2 у будь-який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1 ;

- заборони ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , а також контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проживає разом із ОСОБА_2 , з яким перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.02.1997 року, за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно заявниці фізичне та психологічне насильство і неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Також у провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. 13.01.2022 року відносно нього винесено терміновий заборонний припис, проте на офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 не реагує та продовжує вчиняти правопорушення відносно дружини. Вона боїться за своє життя та здоров`я, відчуває страх, що чоловік у будь-який час може завдати їй шкоди, після кожного судового рішення він погрожує їй розправою, впевнений у своїй безкарності, його агресія щоразу посилюється. Така поведінка ОСОБА_2 негативно впливає на її стан здоров`я. Заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення фізичного та психологічного насильства ОСОБА_2 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я, є дуже високою, оскільки попередні заходи, вжиті поліцією та судом до кривдника, виявилися неефективними та не захистили її від насильства.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 , представник - адвокат Андрусенко І. Я. заяву підтримали та просять її задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_3 суду додатково пояснив, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , також вказав, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.02.2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення ОСОБА_1 умисного легкого тілесного ушкодження, у результаті якого чого вона перебувала на стаціонарному лікування з діагнозом закрита черепна мозкова травма.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 18.02.1997 року уклала шлюб із ОСОБА_2 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про одруження.

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.02.2022 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Той факт, що заявниця та її чоловік ОСОБА_1 проживають за вищевказаною адресою також підтверджується іншими довідками, виданими виконавчим комітетом Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області, що надані заявником, зокрема довідкою №841 від 03.11.2021 року, №983 від 22.02.2022 року, №984 від 22.02.2022 року.

Заявниця успадкувала вищевказане домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті свого батька ОСОБА_5 на підставі угоди про поділ спадкового майна від 12.03.2003 року, що посвідчена державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори.

03.01.2022 року працівником сектору поліцейської діяльності №1 (м. Монастириська) відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис серії АА № 193151, із змісту якого вбачається, що у зв`язку із вчиненням ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру щодо ОСОБА_1 , йому заборонено у будь-який спосіб контактувати із постраждалою строком на 3 доби.

13.01.2022 року працівником сектору поліцейської діяльності №1 (м. Монастириська) відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис серії АА № 134606, у відповідності до якого у зв`язку із вчиненням ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру стосовно ОСОБА_1 , йому заборонено у будь-який спосіб контактувати із постраждалою строком на 7 діб.

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.01.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_2 27.12.2021 року приблизно о 18 год 45 хв, перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: с. Горішня Слобідка Чортківського району Тернопільської області, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 , що виражалось у нецензурних висловлюваннях, погрозах, залякуванні, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 11.03.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Судом установлено, що 07.01.2022 року близько 21 год 00 хв ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, що за адресою: с. Горішня Слобідка Чортківського району Тернопільської області, вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_1 , що виражалось у нецензурній лайці, погрозах, вигнанні з будинку, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Вищевказані постанови набрали законної сили.

Окрім цього, вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.03.2022 року, який на момент розгляду справи не набрав законної сили, затверджено угоду про примирення, укладену 28.01.2022 року між потерпілою ОСОБА_1 та підозрюваним ОСОБА_2 в кримінальному провадженні №0000003, внесеному до ЄРДР 05.01.2022 року.

Вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Як убачається з вироку суду, 27.12.2021 року близько 20:00 год ОСОБА_2 , перебуваючи у житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту умисно наніс один удар кулаком правої руки у верхню повіку лівого ока ОСОБА_1 . Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_1 відчула різкий фізичний біль, проте будь-яких тілесних ушкоджень не отримала.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань убачається, що 14.02.2022 року за заявою ОСОБА_1 внесено відомості за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення їй 14.02.2022 року близько 21:30 год в житловому будинку за місцем проживання двох ударів правої руки, а саме одного удару в голову, а другого - в обличчя.

ОСОБА_1 з 14.02.2022 року до 22.02.2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: закрита черепна мозкова травма; струс головного мозку; множинні забиття голови з кровопідтьоками; подряпини шкіри обличчя зліва, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №463.

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 протягом останніх п`яти років перебував за кордоном на заробітках, повернувся додому у жовтні 2021 року. З грудня минулого року він почав зловживати алкогольними напоями, агресивно себе поводити, принижувати її, вчиняти психологічне та фізичне насильство над нею, погрожуючи розправою. Так, проживаючи разом із ОСОБА_2 за однією адресою, вони живуть у різних кімнатах, вона змушена зачинятися на ніч. Звернення до правоохоронних органів не дали позитивного результату, оскільки після кожного судового рішення, він погрожує їй. Заявниця покликається на те, що є інвалідом 3 групи, а тому така поведінка негативно впливає на її здоров`я, вона боїться за своє життя та здоров`я. Через страх та побоювання з квітня 2022 року не проживає вдома, а переховується від ОСОБА_2 у родичів. ОСОБА_2 переслідувати і розшукує її у сторонніх, розповідаючи, що просить її повернутися додому. Однак, вона не вірить, що він змінить до неї своє ставлення. Так, декілька днів тому прийшла додому, де пробула лише нетривалий час, оскільки ОСОБА_2 намагався спричинити їй ушкодження викруткою, проте їй вдалося втекти.

Вказані пояснення ОСОБА_1 узгоджуються із дослідженими у справі доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Так, допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 (двоюрідний брат заявниці) суду пояснив, що проживає по - сусідству із ОСОБА_1 , підтвердив, що сестра неодноразово кликала його на допомогу у зв`язку з тим, що її бив чоловік. Також до нього телефонувала сестра ОСОБА_2 і теж просила втрутитися, бо ОСОБА_1 сваряться та б`ються. Після одного такого дзвінка його покликала на допомогу ОСОБА_1 . Прийшовши до неї, побачив на її обличчі синець, там ще знаходився інший односельчанин Парацій, який теж заступався за його сестру. При цьому інциденті ОСОБА_2 погрожував останньому виколоти око ручкою. Через конфлікти викликали працівників поліції. Вказав, що ОСОБА_2 прибігав і до нього додому з погрозами, викликав до нього працівників поліції із заявами на побиття, що не підтвердилося.

Свідок ОСОБА_6 також суду ствердив, десь у кінці грудня - на початку січня 2022 року почув крик сестри, він підбіг до їхнього будинку і через вікно побачив, як ОСОБА_1 знаходилася на підлозі в кутку, а ОСОБА_2 знаходився - на ній зверху, душив, тоді він з усієї сили почав стукати по вікну, через що ОСОБА_2 втік. Як ствердив свідок, він неодноразово розмовляв з ОСОБА_2 з приводу його поведінки та ставлення до сестри, на що останній відповів йому, що вб`є його, заріже і відсидить в тюрмі. Так як сестра хворіє, а чоловік спричиняє їй тілесні ушкодження, вона останній період не проживає вдома.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є братовою заявниці. Підтвердила, що ОСОБА_2 спричиняє своїй дружині тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона змушена переховуватися від нього і проживати у чужих людей, так як побоюється за своє здоров`я і життя. ОСОБА_2 ж розшукує її, зокрема приходив і до неї додому. При цьому не заспокоївся, допоки його не впустили в дім і не показали, що його дружини у ньому немає. Підтвердила, що заявниця деякий час проживала у неї, потім пішла, а зараз знову проживає у неї після конфлікту, під час якого ОСОБА_2 замахнувся на неї викруткою, що мав місце лише декілька днів тому. Особисто очевидцем подій вона не була, проте бачила наслідки такого поводження з ОСОБА_1 . Відомо, що одного разу вона знаходилася на лікуванні в лікарні через одержані від чоловіка тілесні ушкодження. Свідок ствердила, що ОСОБА_2 також погрожував її зятеві, щоб він не брав його дружину в місто, інакше пригрозив побити його автомобіль.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що також є братовою заявниці, у неї вона теж переховувалася від чоловіка. Так, упродовж двох тижнів на початку березня цього року ОСОБА_1 проживала у неї. Бачила синець на обличчі родички, їй відомо, що вона перебувала на лікуванні через те, що її побив чоловік. Він приходив і у лікарню, проте його не пропустили до неї. Свідок ствердила, що ОСОБА_2 розшукував свою дружину і у неї, телефонувавши. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що чоловік погрожує, що вб`є її, а сам повіситься. ОСОБА_1 заблокувала номер телефону чоловіка.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Згідно з пунктами 14 та 17 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. п. 7, 8 ч. 1 ст. 1 зазначеного закону обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

У силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Судом установлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_2 за місцем спільного проживання з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово вчиняв психологічне насильство стосовно ОСОБА_1 , яке проявлялося у словесних образах, нецензурній лайці, погрозах, залякуванні, а також завдав удару.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, достатніх належних і допустимих доказів на спростування вищенаведених обставин не надав.

У попередньому судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення заяви, не погодившись із обставинами, викладеними у заяві про видачу обмежувального припису. Вважає, що саме ОСОБА_1 вчиняє щодо нього психологічне насильство в сім`ї, на підтвердження чого долучив копію постави Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.01.2022 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Як слідує зі змісту вищевказаної постанови, 27.12.2021 року приблизно о 18 год ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в с. Горішня Слобідка Чортківського району Тернопільської області, вчинила домашнє насильство психологічного характеру щодо свого чоловіка ОСОБА_2 , що виражалось в словесних образах нецензурній лайці, погрозах, що викликало в потерпілого побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Оцінюючи зібрані докази у їхній сукупності, суд, визначаючись із заявою, враховує встановлені вище обставини і бере до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що того дня 27.12.2021 року між ними спочатку виникла сварка, яка згодом переросла у більший конфлікт, вона викликала працівників поліції, у результаті чого і було складено протоколи щодо її чоловіка, так і щодо неї за його заявою, а у подальшому ОСОБА_2 вже вчинив проступок щодо неї.

Суд вважає, що така постанова суду не свідчить про відсутність протиправних дій ОСОБА_2 щодо дружини.

Враховуючи викладене, зважаючи на тривалість та системність протиправної поведінки ОСОБА_2 , суд прийшов висновку, що доводи заявниці про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї, а отже, і необхідність застосування обмежувального припису, є обґрунтованими.

Згідно правового висновку, викладеного у Постанові КЦС ВС від 19.05.2020 №404/5203/19, законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Виходячи із принципу пропорційності, враховуючи характер вчинених ОСОБА_2 протиправних дій та їхній вплив на заявницю, оцінюючиризики вірогідності повторного вчинення ним домашнього насильства, беручи до уваги необхідність захисту заявниці від насильства у сім`ї, суд вважає, що таке втручання в особисті права ОСОБА_2 як заборона перебувати у місці її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , заборона у будь-який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , а також контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, є виправданим, відповідає меті його застосування та забезпечить дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що встановлення даної заборони терміном на чотири місяці буде достатнім у даному випадку, а тому у задоволенні решти вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 354, 355, 350-1 - 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 4 (чотири) місяці, визначивши такі заходи тимчасового обмеження його прав:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1 ;

- заборони ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , а також контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Копію рішення суду направити до сектору поліцейської діяльності №1 (м. Монастириська) відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік та до виконавчого комітету Монастириської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скаргивсіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляцій скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю. Г. Гудкова

Суддя Ю. Г. Гудкова