ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4469/15-ц Номер провадження 22-ц/814/758/22Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2021 року у складі судді Миркушіної Н. С.

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС Лубенського управління юстиції і за новими обставинами,

в с т а н о в и в:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця ВДВС Лубенського управління юстиції і за новими обставинами.

Скарга мотивована тим, що при виконанні рішення суду від 15 квітня 2010 року у справі № 2-35/2010 державний виконавець умисно позбавив її частини земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 .

Просила суд зобов`язати ДВС поставити на місце належний їй паркан згідно санітарно-будівельних норм, повернути будівельні матеріали, незаконно забрану пенсію та стягнути на її користь матеріальну та моральну шкоду.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що її неявка в судові засідання була пов`язана з поважними причинами - її хворобою та тривалим лікуванням, запровадженням карантинних обмежень, відсутністю транспортного сполучення, скрутою та тяжким станом, про що вона повідомляла суд. 25.03.2020 у зв`язку з хворобою судді засідання не відбулося, а 15.12.2021 вона надіслала до суду заяву про перенесення розгляду усіх справ за її участю, що перебувають в провадженні Хорольського районного суду та призначені на 17.12.2021, на наступний 2022 рік у зв`язку із станом її здоров`я. Наголошувала, що справа розглядається судом з 2015 року та залишення скарги без розгляду є грубим порушенням її прав.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із вказаною скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень 28 грудня 2015 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року справу передано для розгляду до Хорольського районного суду Полтавської області у зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду для розгляду справи після задоволення самовідводів суддів Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області Старокожка В. П. від 15 червня 2016 року скаргу було залишено без руху.

Ухвалою цього судді від 23 червня 2016 року скаргу повернуто ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10 серпня 2016 року скасовано ухвалу судді Хорольського районного суду Полтавської області від 23 червня 2016 року і направлено справу для продовження розгляду до Хорольського районного суду Полтавської області.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області Старокожка В. П. від 17 серпня 2016 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В зв`язку з тим, що у судді Старокожка В. П. закінчився термін повноважень на здійснення правосуддя, 13.03.2017 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хорольського районного суду Полтавської області визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Миркушіну Н. С.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області Миркушіної Н. С. від 14 березня 2017 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лубенського управління юстиції прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в судовому засіданні в приміщенні суду на 13 квітня 2017 року о 10.30 год., про що повідомлено учасників справи, проте судове засідання не відбулося у зв`язку з їх неявкою ( а.с. 224, 227-228, 229, т. 1).

Наступні судові засідання призначалися судом на 19.12.2018, 21.08.2019, 16.10.2019, 25.03.2020, 15.06.2020, 17.12.2021, про які учасники справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с. 13-13, 17-18, 61-62, 73-74, т. 2).

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався положеннями пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України та виходив з того, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 в судові засідання тричі поспіль не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності по справі не подавала.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (стаття 448 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Стаття 257 ЦПК України, якою керувався суд першої інстанції, залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, визначає підстави, за наявності яких суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Згідно пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, предметом судового розгляду є питання, яке виникло на стадії виконання судового рішення, та неявка учасників такого розгляду, за умови їх належного повідомлення, не перешкоджала суду розглянути скаргу й постановити відповідну ухвалу.

Натомість суд першої інстанції, порушивши норми процесуального права, залишив скаргу без розгляду, що призвело до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судова колегія також звертає увагу на тривалий розгляд скарги у виконавчому провадженні, що не відповідає завданням та принципам цивільного судочинства, та не сприяє дотриманню прав особи, гарантованих статтею 6 Конвенції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2021 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна