Справа №464/8696/21
пр № 2-з/464/57/22
У Х В А Л А

20 квітня 2022 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

у с т а н о в и в:

У провадженні Сихівського районного суду м.Львова, на стадії підготовчого провадження знаходиться цивільна справа № 464/8696/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. Позивачем ОСОБА_1 , 18 квітня 2022 року подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до оспорюваного заповіту спадкоємцем є відповідач ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви покликається на те, що після оформлення свідоцтва про право на спадщину відповідач має намір відчужити вказану квартиру на користь третіх осіб, і у разі невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить наступного висновку.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з заповітом, посвідченим 10 грудня 2019 року державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 3-828, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкодавець) на випадок своєї смерті заповідала все своє майно відповідачу ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 549, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема свідоцтва про право власності на квартиру від 05 липня 1996 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 . Актуальність інформації підтверджується довідкою № 1/819 від 09 лютого 2022 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

У відповідності до ч.3 ст.149 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру (визнання заповіту недійсним), судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Указана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі № 914/120/19.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист оспорюваних прав/інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Вирішуючи питання виду забезпечення позову, суд вважає, що забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом оспорюваного заповіту, буде співмірним із заявленими позовними вимогами, забезпечить збалансованість інтересів сторін під час вирішення спору, а тому накладення арешту на вищевказану квартиру не вбачається доцільним. Невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки такий не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Відтак, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, забороною ОСОБА_2 відчуження квартири АДРЕСА_1 до набрання судовим рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст.149, 150,153, 157, 258-261, 263, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву про забезпечення позову задоволити частково.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , до набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки (ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст.351-356 ЦПК України.

Учасники справи:

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено та підписано 20 квітня 2022 року.

Суддя Г.О.Шашуріна