Справа № 567/1690/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів звернулась ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначає, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 та від спільного подружнього життя в них народились дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 27.08.2019 шлюб між сторонами було розірвано.

Вказує, що відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дітей не надавав, тому вона звернулась з заявами в суд про стягнення аліментів. 14.12.2020 судом вирішено стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 07.09.2020 до завершення нею навчання, але не пізніше як до досягнення нею 23 років.

Також, 14.12.2020 судом вирішено стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2020 року до досягнення нею повноліття.

Зазначає, що після набрання рішеннями суду законної сили, подала виконавчі листи в Острозький відділ ДВС у Рівненському районі Рівненській області, однак відповідач не сплачував аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 33493,87 грн. по кожному з виконавчих листів станом на 01.12.2021.

Посилаючись на ст.196 СК України, просить стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 09.07.2020 по 01.12.2021 у розмірі 33493,87 грн. по кожному з виконавчих листів.

Ухвалою суду від 11.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст.274-279 ЦПК України без повідомлення (виклику) сторін, та роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

01.02.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнав та виклав свої заперечення проти позову.

Ухвалою від 10.02.2022 суд перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін.

Правом подати відповідь на відзив позивачка не скористалась.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивачка подала до суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що відсутня його вина у простроченні сплати аліментів, оскільки він в 2014 році та в 2020 році мав інсульти і у зв`язку з цим втратив можливість працювати.

Окрім того, зазначає, що дочка ОСОБА_4 проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, оскільки навчається в НУ «Острозька академія», що в м.Острог, в той час як позивачка проживає в м.Рівне, а дочка ОСОБА_5 , яка проживає з позивачкою, в період дистанційного навчання у зв`язку з запровадженням карантину, також з обіду п`ятниці по вечір неділі проживає в нього та перебуває на його утриманні.

Також зазначив, що ОСОБА_4 на даний час займається репетиторством, а тому має власний дохід, а сам він в даний час перепродажем автомобілів не займається.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 27.08.2019 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу встановлено, що з 14.11.1999 позивачка та відповідач перебували в шлюбі.

З рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14.12.2020 вбачається, що за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів судом вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2020 до досягнення дитиною повноліття.

Водночас, з рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14.12.2020 вбачається, що за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів судом вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2020 до закінчення навчання, однак не пізніше як до досягнення нею 23 років, за умови продовження навчання.

30.11.2021 головним державним виконавцем Острозького відділу ДВС у Рівненському районі Рівненській області було проведено розрахунки заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_4 і відповідно розрахунку №17295 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 за період з 09.07.2020 по 01.12.2020 становила 33493,87 грн., а згідно розрахунку №17296 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 за період з 09.07.2020 по 01.12.2020 становила 33493,87 грн.

З вказаних розрахунків заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались, що відповідно до ст.196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Суд приймає вищезазначені довідки заборгованості по аліментах, як належні докази по справі, оскільки вони не викликають сумніву у суду та не спростовані відповідачем по справі.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Повідомлені відповідачем обставини суд не вважає такими, які б виключали його вину у несплаті аліментів.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає у всіх випадках, крім тих, коли існують об`єктивні причини (несвоєчасна виплата заробітної плати, затримка або неправильний перерахунок аліментів).

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що суд об`єктивно на підставі належної оцінки доказів і доводів сторін враховує при встановленні доведеності вини відповідача.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_8 , то у ОСОБА_2 , як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з нього пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

При цьому суд враховує презумпцію вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки.

Водночас, щодо визначення розміру пені за несвоєчасне виконання зобов`язань боржником, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів потрібно з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів по кожному з виконавчих листів обраховується наступним чином:

2000 (сума аліментів) х 1% х 510 (кількість днів прострочення) = 10200 грн.

(за період 09.07.2020 - 30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 487 (кількість днів прострочення) = 9740 грн.

(за період 01.08.2020-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 456 (кількість днів прострочення) = 9120 грн.

(за період 01.09.2020-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 426 (кількість днів прострочення) = 8520 грн.

(за період 01.10.2020-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 395 (кількість днів прострочення) = 7900 грн.

(за період 01.11.2020-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 365 (кількість днів прострочення) = 7300 грн.

(за період 01.12.2020-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 334 (кількість днів прострочення) = 6680 грн.

(за період 01.01.2021-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 303 (кількість днів прострочення) = 6060 грн.

(за період 01.02.2021-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 275 (кількість днів прострочення) = 5500 грн.

(за період 01.03.2021-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 244 (кількість днів прострочення) = 4880 грн.

(за період 01.04.2021-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 214 (кількість днів прострочення) = 4280 грн.

(за період 01.05.2021-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 183 (кількість днів прострочення) = 3660 грн.

(за період 01.06.2021-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 153 (кількість днів прострочення) = 3060 грн.

(за період 01.07.2021-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 122 (кількість днів прострочення) - 2440 грн.

(за період 01.08.2021-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 91 (кількість днів прострочення) - 1820 грн.

(за період 01.09.2021-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 61 (кількість днів прострочення) = 1220 грн.

(за період 01.10.2021-30.11.2021)

2000 (сума аліментів) х 1% х 30 (кількість днів прострочення) - 600 грн.

(за період 01.11.2021-30.11.2021)

Отже, сума неустойки (пені) за період з 09.07.2020 по 01.12.2021 становить:10200+9740+9120+8520+7900+7300+6680+6060+5500+4880+4280+3660+3060+2440+1820+1220+600=92980 грн.

За вказаних обставин, суд не в повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком пені відповідно до якого розмір неустойки (пені) за період з 09.07.2020 по 01.12.2021 становить 170818 грн.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Факт невиконання платником аліментів ОСОБА_1 рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки та повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними державним виконавцем.

Одночасно, з наданих розрахунків заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дочки та повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, покладених на нього судовими рішеннями.

Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст.196 СК України. Одночасно суд враховує, що згідно ч.1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам.

Поважних причин несплати ним аліментів відповідач не навів та будь-яких доказів належної їх сплати не надав.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач згідно висновку ЛКК №14/85 від 24.01.2022 має наслідки перенесеного ішемічного інсульту в лівій СМА в 2014 році та ТІА 26.03.2020 у вигляді вогнищевої неврологічної симптоматики, астенічного, цефалгічного синдромів, гіпертонічну хворобу ІІ ст., у зв`язку з чим потребує постійного амбулаторного лікування та періодичного стаціонарного лікування.

Наведені обставини, на думку суду, впливають на матеріальний стан відповідача та слугують підставою для зменшення розміру неустойки, оскільки стан здоров`я платника аліментів є незадовільним.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення пені за прострочення сплати аліментів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення ст.8 СК України та ч.1 ст.9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України можуть застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

В СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч.1 ст.189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

На думку суду, обставини, встановлені у цій справі, є підставами для зменшення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, однак не можуть бути підставою для звільнення боржника від її сплати, оскільки відповідачем не доведено належними і достатніми доказами, що ним було вжито усіх можливих заходів до виконання свого обов`язку по утриманню дітей.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено її твердження про те, що відповідач отримує дохід від перепродажу автомобілів з Європи та Америки, а відповідачем не доведено зміна його сімейного стану у зв`язку з постійним проживанням з ним дочки ОСОБА_8 , яка продовжує навчання та періодичним проживанням з ним дочки ОСОБА_7 . При цьому, суд виходить і з того, що відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання, а тому вважає безпідставними доводи відповідача про проживання з ним дітей, як підстави для несплати аліментів чи пені за прострочення сплати аліментів, за відсутності рішення суду про зменшення розміру аліментів чи звільнення від їх сплати. Суд вважає, що саме відповідач є відповідальним за невиконання рішення суду, а тому стосовно нього мають бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді стягнення неустойки.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачкою доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають частковому задоволенню, з врахуванням вимог ч.1 ст.196 СК України та ч.2 ст.196 СК України в частині зменшення розміру неустойки по кожному з аліментних зобов`язань у зв`язку з матеріальним станом відповідача за період з 09.07.2020 по 01.12.2020 в розмірі по 22329,25 грн. по кожному з зобов`язань.

Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути 908 грн. судового збору.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 за період з 09.07.2020 по 01.12.2021 у розмірі 22329 грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 за період з 09.07.2020 по 01.12.2021 у розмірі 22329 грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 908 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено 26.04.2022.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.