ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4024/22 Справа № 201/6965/21 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Пізняка Віктора Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу прокуратури, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилався на те, що прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області Шестопаловим Р.М. здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000106 від 03.02.2017р. за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Дніпропетровській області Кукуша А.В. 09.06.2017р. кримінальне провадження № 0000106 від 03.02.2017р. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, у зв`язку із тим, що не можливо встановити завданих збитків ОСОБА_1 , не провівши комплекс слідчих дій з ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2017р. за скаргою ОСОБА_1 скасовано постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області Кукуша А.В. про закриття кримінального провадження №0000106.

В подальшому на адресу прокурора у даному кримінальному провадженні у порядку ст. 220 КПК України скеровано клопотання про проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні. Однак, 28.03.2018р. за вих. №21-5178-17 на адресу позивача надійшов лист за підписом заступника прокурора області, у якому було вказано, що ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська не містить будь-яких даних щодо відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні, продовження у ньому строків досудового розслідування, виконання конкретних слідчих дій, порядку і способу внесення відповідних відомостей до ЄРДР. З чого слідує, що процесуальний керівник відмовився виконувати ухвалу суду.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2019 у справі №202/7242/18 відмовлено позивачеві у задоволенні скарги. У мотивувальній частині ухвали вказано, що формування та ведення органом досудового розслідування та прокуратурою ЄРДР не впливає на права скаржника, оскільки продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні випливає із самого факту скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Позивач повторно звернувся до процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000106 в порядку передбаченому ст. 220 КПК України із клопотанням про проведення процесуальних дій. Однак 04.09.2019р. за вих. №21-5178-17 від 15.08.2019р. отримав лист заступника прокурора області з аналогічною відповіддю, що вказує на ігнорування прокурором строків і встановленого КПК України порядку розгляду клопотання.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання потерпілого ОСОБА_1 про проведення слідчих дій, отримане 01.08.2019р. Але клопотання не розглянуте, процесуальні дії не проведені. У зв`язку з чим він звернувся до прокуратури Дніпропетровської області із заявою щодо недотримання прокурором розумних строків під час досудового розслідування. 06.04.2020р. на електронну адресу отримав відповідь прокуратури Дніпропетровської області, зі змісту якої неможливо встановити результати розгляду звернення, а прокуратура категорично відмовилась виконувати хвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р., вказавши у відповіді, що процесуальне керівництво у номінальному провадженні № 0000106 від 03.02.2017р. не здійснюється, оскільки воно об`єднано з іншим кримінальним провадженням.

Вважав, що з огляду на положення ч. 2 ст. 37 КК України, Положення про порядок ведення ЄРДР, у ЄРДР до цього часу має бути відображено, що процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000106 здійснюється прокурором Шестопаловим Р.М. Тому відповідь прокурора не відповідає дійсності, а прокурор Шестопалов Р.М. умисно створює перешкоди у проведенні досудового розслідування.

Звернув увагу на те, що в ухвалі Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. слідчим суддею не взяті до уваги доводи прокурора в судовому засіданні про неможливість проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000106, оскільки процесуальне рішення за заявою ОСОБА_1 не прийнято і його права мають бути поновлені.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2020р. позивачеві відмовлено у задоволенні скарги на рішення прокурор про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що таке рішення не приймалося. Слідчим суддею в ухвалі зазначено, що відомості за заявою ОСОБА_1 внесені до ЄРДР у порядку статті 214 КПК України. Наявність чи відсутність у вказаному Реєстрі будь-яких інших відомостей ніяким чином не впливає на права заявника, так як обов`язок здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні прямо передбачений законом.

У подальшому, 17.09.2020р. на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури скеровано клопотання про надання постанови про відмову проведенні слідчих дій за клопотанням ОСОБА_1 , яке отримане прокуратурою Дніпропетровської області 01.08.2019р. 16.10.2020р. на електронну адресу позивач отримав відповідь Дніпропетровської обласної прокуратури, зі змісту якої неможливо встановити результати розгляду звернення, прокуратура відмовилась виконувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019.

19.09.2020 р. представник позивача - адвокат Пізняк В.І. звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури з адвокатським запитом стосовно стану досудового розслідування у кримінальному провадженні. 26.10.2020р. на електронну адресу отримав відповідь прокуратури Дніпропетровської області, зі змісту якої неможливо встановити результати розгляду запиту, прокуратура категорично відмовилась виконувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. та проводити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 03.02.2017р.

27.11.2020 р. представник позивача - адвокат Пізняк В.І. звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури із заявою, у якій просив в порядку ст. 110 КПК України прийняти постанову, якою визнати протиправною бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000106 та у порядку ст. 308 КПК України надати прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій; ініціювати питання про притягнення прокурора Шестопалова Р.М. до відповідальності у зв`язку з недотриманням розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 03.02.2017р.

07.12.2020 р. на електронну адресу отримав відповідь Дніпропетровської обласної прокуратури, зі змісту якої неможливо встановити результати розгляду запиту, прокуратура категорично відмовилась виконувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. та проводити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 03.02.2017р.

Представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність керівника Дніпропетровської обласної прокуратури. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2021р. у справі № 201/12556/20 зобов`язано керівника Дніпропетровської обласної прокуратури розглянути відповідно до положень ст. 308 КПК України клопотання адвоката Пізняка В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 про недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування від 27.11.2020р.

Але станом на 09.02.2021р. відповідь на клопотання не надходила, тому на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури 09.02.2021р. скеровано заяву з метою встановлення причин невиконання ухвал суду. 02.03.2021р. на електронну пошту представника позивача надійшов лист, згідно зі змістом якого виконувати ухвалу суду Дніпропетровська обласна прокуратура відмовилась.

Таким чином Дніпропетровською обласною прокуратурою не виконано дві ухвали суду, а саме, ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019 р. і ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05.01.2021 р.

Позивач вважає, що прокуратура зволікає із проведенням досудового розслідування, порушує розумні строки, не розглядає клопотання, не виконує ухвали слідчих суддів, допускає тяганину під час досудового розслідування, що є підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди у порядку ст.ст. 1176, 1174 ЦК України, у зв`язку із неефективним досудовим розслідуванням.

Вважав, що надмірна тривалість досудового розслідування (понад чотири роки і три місяці) є очевидною, адже особи, які вчинили аналогічні кримінальні правопорушення відомі і більшість з них з 2017 перебувають під вартою. Матеріальна та моральна шкода спричинена тим, що у зв`язку з відмовою у розслідуванні кримінального провадження винні особи, які під впливом погроз та шахрайських дій змушували відповідача укладати кредитні договори, за якими техніку та кошти позивач не отримував (у деяких випадках про договори позивачу взагалі не було відомо), до відповідальності не притягнуті. Внаслідок чого до ОСОБА_1 подано ряд позовів на загальну суму 40 962,28 грн., які розглядаються судом загальної юрисдикції. Стосовно позивача відкрите виконавче провадження про стягнення коштів на підставі виконавчого напису, у межах якого із заробітної плати позивача вже відраховано 4910,54 грн. Позивачеві завдано моральних страждань незаконним стягненням коштів, порушенням його права власності, приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації.

На підставі викладеного, просив стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури моральну шкоду в розмірі 400 000 грн., матеріальну шкоду у розмірі 4910,54 грн., компенсувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду адвокат Пізняк В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 03.02.2017р. старшим слідчим в ОВС ГУКНП в Дніпропетровський області до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_1 за № 000106 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України про те, що 19.02.2016р. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та інші невстановлені особи за попередньою змовою між собою, знаходячись по АДРЕСА_1 , шляхом обману та зловживання довірою заволоділи чужим майном потерпілого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, грошима в сумі 20 600 грн., спричинивши йому матеріальних збитків на вищевказану суму (а.с. 62).

Як вказує позивач, прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області Шестопаловим Р.М. здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000106 від 03.02.2017р.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Дніпропетровській області Кукуша А.В. 09.06.2017р. кримінальне провадження № 0000106 від 03.02.2017р. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2017р. по справі № 200/16632/17 (з урахуванням ухвали від 19.12.2017р. про виправлення описки у номері кримінального провадження) за скаргою ОСОБА_1 скасовано постанову слідчого від 09.06.2017р. про закриття кримінального провадження № 0000106 (а.с. 28, 29).

Позивач вказує, що він після цього звернувся до прокурора у кримінальному провадженні у порядку ст. 220 КПК України із клопотанням про проведення слідчих дій. На це клопотання отримав листа заступника прокурора області від 07.03.2018р. за вих. №21-5178-17, яким розглянуте клопотання у порядку Закону України «Про звернення громадян» і вказано, що кримінальне провадження № 0000106 від 03.02.2017р. під час досудового розслідування 09.02.2017р. об`єднано із кримінальним провадженням № 0000663 від 27.08.2015р. За результатами слідства 14.06.2017р. Обвинувальний акт у цьому провадженні в порядку п. 3 ч. 2 ст. 283, ст.ст. 291, 293 КПК України направлено до суду. Тому станом на теперішній час СУ ГУ НП в Дніпропетровській області не розслідується, а прокуратурою області не здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за фактом здійснення стосовно позивача шахрайських дій. Ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2017р. і 19.12.2017р., на які посилаєтесь ОСОБА_1 у зверненні, та якими скасовано постанову слідчого від 09.06.2017р. про закриття кримінального провадження № 0000106 від 03.02.2017р., не містять будь-яких даних щодо відновлення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, продовження у ньому строків проведення досудового розслідування, виконання конкретних слідчих (розшукових) дій, порядку і способу внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань тощо. З урахуванням викладеного, станом на теперішній час відсутні будь які законні підстави про проведення слідчих дій за участю ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження № 0000106 від 03.02.2017р. (а.с. 69).

На думку позивача, ця відповідь свідчить про те, що процесуальний керівник відмовився виконувати ухвалу суду.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2019р. по справі № 202/7242/18 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора (а.с. 38 44).

Зі змісту ухвали видно, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що 12.10.2017р. ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська скасовано постанову слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Кукуша А.В. про закриття зазначеного кримінального провадження № 00000106. Тому він у порядку статті 220 КПК України звернувся до прокурора у даному кримінальному провадженні із клопотаннями про проведення слідчих дій. У скарзі заявник просив: визнати протиправною бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000106 щодо невнесення відповідних відомостей про відновлення кримінального провадження на підставі ухвали суду до ЄРДР; зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про відновлення кримінального провадження № 0000106; визнати неправомірним рішення про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000106 та зобов`язати особу, яка здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000106, провести слідчі дії.

Слідчим суддею під час розгляду скарги було встановлено, що клопотання ОСОБА_1 не було розглянуто в порядку ст. 220 КПК України, а надана відповідь, з якою ОСОБА_1 не погодився, у зв`язку з чим у квітні 2018 року звернувся зі скаргою на бездіяльність прокурора до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2018р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, скарга ОСОБА_1 повернута як подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для визнання неправомірним рішення про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій та зобов`язання прокурора провести такі дії з огляду на положення ст.ст. 36, 40 КПК України.

Позивач повторно звернувся до процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000106 в порядку передбаченому ст. 220 КПК України із клопотанням про проведення процесуальних дій. Отримав листа за вих. №21-5178-17 від 15.08.2019р. з аналогічною відповіддю з роз`ясненням про відсутність підстав для проведення будь-яких слідчих дій за участю заявника у кримінальному провадженні № 0000106 від 03.02.2017р. (а.с. 19).

Позивач вважав, що прокурором проігноровані строки розгляду клопотань, передбачені ст. 220 КПК України, а замість вмотивованої постанови процесуального керівника він отримав лист за підписом заступника прокурора області, з чого, на думку позивача, слідує, що процесуальний керівник проігнорував ухвалу слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. по справі № 202/7242/18 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання потерпілого ОСОБА_1 про проведення слідчих дій, отримане 01.08.2019р. (а.с. 30 33).

Як вказує позивач, станом на 20.03.2020р. будь-якого рішення про розгляд клопотання позивач не отримав, процесуальні дії не проводились. Тому він звернувся до прокуратури Дніпропетровської області із заявою щодо недотримання прокурором розумних строків під час досудового розслідування. Отримав відповідь за вих. № 21-5178-17 від 02.04.2020р. за підписом в.о. прокурора області (а.с. 16 - 17) про те, що з метою застосування належної правової процедури під час виконання вищевказаного судового рішення, оскільки, з урахуванням вимог ст. 220 КПК України, слідчі дії можливо провести лише під час здійснення досудового розслідування, на підставі ст.ст. 36, 380 КПК України прокурором подано до слідчого судді заяву про роз`яснення даного рішення. Станом на теперішній час СУ ГУ НП в Дніпропетровській області не розслідується, а прокуратурою області не здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000106, а жодна особа з числа працівників прокуратури області в розумінні ухвал слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019р. та від 26.11.2019р. на даний час не є процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000106, оскільки це провадження 09.02.2017р. об`єднано із кримінальним провадженням № 0000663 від 27.08.2015р., обвинувальний акт 14.06.2017р. направлено до суду, в даному провадженні триває судовий розгляд. Тому проведення будь-яких слідчих дій в рамках кримінального провадження № 0000106 від 03.02.2017р. в законний спосіб не є можливим.

Позивач вважав, що відповідно до ч. 2 ст. 37 КК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення, тобто до набрання законної сили вироком чи ухвалою суду або винесення постанови про закриття кримінального провадження, яка не скасована. Вважав, що згідно із Положенням про порядок ведення ЄРДР, у ЄРДР в кримінальному провадженні № 0000106 від 03.02.2017р. до цього часу має бути відображено, що процесуальне керівництво здійснює прокурор Шестопалов Р.М., і тому надана відповідь не відповідає дійсності, а прокурор Шестопалов Р.М. умисно створює перешкоди у проведенні досудового розслідування.

У квітні 2020 року позивач звернувся до слідчого судді Індустріального районною суду м. Дніпропетровська зі скаргою, у якій просив: 1) скасувати рішення в.о. прокурора Дніпропетровської області про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000106 від 03.02.2017р.; 2) зобов`язати відповідну посадову особу прокуратури Дніпропетровської області визнати незаконними дії прокурора щодо недотримання розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000106 від 03.02.2017р.; 3) зобов`язати відповідну посадову особу прокуратури Дніпропетровської області надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень; 4) зобов`язати відповідну посадову особу прокуратури Дніпропетровської області ініціювати перед відповідним органом питання про притягнення прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, прокуратури Дніпропетровської області Шестопалова Р.М. до відповідальності, встановленої законом, у зв`язку з недотриманням розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000106 від 03.02.2017р.; 5) зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості про відновлення кримінального провадження № 0000106; 6) зобов`язати особу, яка здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000106, провести наступні слідчі дії в порядку, передбаченому ст. 224 КПК України, допитати його як потерпілого у вказаному кримінальному провадженні; з дотриманням вимог ст. 228 КПК України провести впізнання ним осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; в порядку, передбаченому ст. 160 КПК України, підготувати клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів з метою отримання відомостей про рух коштів за кредитним договором; отримати ухвалу суду та провести тимчасовий доступ.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2020р. по справі № 202/7242/18 у задоволенні скарги відмовлено (а.с. 38 - 44). Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000106 від 03.02.2017р., розпочате за заявою ОСОБА_1 за фактом заволодіння групою осіб його грошовими коштами, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. 09.02.2017р. це кримінальне провадження об`єднано з кримінальним провадженням № 0000663. Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Кукуша А.В. від 09.06.2017р. кримінальне провадження № 0000106 закрито. Поряд із цим, 14.06.2017р. кримінальне провадження № 0000663 року направлено до суду з обвинувальним актом.

Також в ухвалі слідчого судді вказано, що прокурором під час розгляду скарги у судовому засіданні наголошувалося, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000106 не здійснюється, за фактом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 прокуратурою Дніпропетровської області внесені до ЄРДР відомості за № 0000757 та визначено підслідність кримінального провадження за СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Слідчий суддя звернув увагу, що нормами КПК України не передбачено зобов`язання слідчим суддею прокурора вносити до ЄРДР інші відомості, аніж про кримінальне правопорушення, зокрема про відновлення кримінального провадження, про що просить ОСОБА_1 у своїй скарзі. Наявність чи відсутність у вказаному Реєстрі будь-яких інших відомостей ніяким чином не впливає на права заявника, так як обов`язок здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні прямо передбачений законом. Тому відмовив у вимозі ОСОБА_1 про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості про відновлення кримінального провадження № 0000106.

Разом із тим, слідчий суддя відзначив, що права ОСОБА_1 можуть бути поновлені також шляхом проведення досудового розслідування, в тому числі слідчих та процесуальних дій, у кримінальному провадженні за № 0000757.

У матеріалах справи також є лист в.о. начальника відділу обласної прокуратури від 18.02.2021р. за № 31/2-5496-20, яким повідомлено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_5 (а.с. 66-67) про те, що на виконання ухвали суду Дніпропетровською обласною прокуратурою 30.10.2020р. внесено відомості до ЄРДР за № 0000760 за фактом не виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019р. прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області Шестопаловим Р.М., із попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 382 КК України. Проведення досудового розслідування доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами відділу Дніпропетровської обласної прокуратури. Станом на теперішній час досудове розслідування триває.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що у судовому засіданні встановлено, що позивачеві і його представникові на їх запити стосовно виконання ухвал слідчих суддів прокуратурою області неодноразово надавалися відповіді, з посиланням на норми КПК України, про процесуальну неможливість проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000106 від 03.02.2017р., оскільки це кримінальне провадження об`єднане із іншим кримінальним провадженням і обвинувальний акт передано до суду. Неодноразово наголошувалося на тому, що прокуратурою області до ЄРДР внесено відомості за №0000757 від 13.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_1 . Підслідність у кримінальному провадженні визначено за СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, а матеріали кримінального провадження направлено до Криворізької місцевої прокуратури № 3. Роз`яснено, що в рамках кримінального провадження №0000757 від 13.12.2019р. заявник має реалізувати право на звернення до слідчого або прокурора із клопотаннями про проведення слідчих і процесуальних дій.

Також, обласною прокуратурою 30.10.2020р. внесено відомості до ЄРДР за № 0000760 за фактом не виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019р. прокурором відділу прокуратури Шестопаловим Р.М. із попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 382 КК України. Проведення досудового розслідування доручено ТУ ДБР, розташованому у місті Полтаві. На час розгляду справи відомостей про стан досудового розслідування у даному кримінальному провадженні суду не надано.

Крім того, суд першої інстанції правильно виходив із загальних засад доказування у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, згідно яких, позивач має довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував бездіяльністю процесуальних керівників, інших уповноважених осіб обласної прокуратури, які полягають у повідомленні позивача про неможливість розгляду клопотань, заявлених у порядку ст. 220 КПК України, не проведенні слідчих дій і не прийнятті процесуальні рішень, а також невиконання ухвал слідчих суддів, якими задоволені скарги позивача.

Суд вірно зазначав, що сама по собі незгода із процесуальними рішеннями у кримінальному провадженні не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Процесуальні рішення є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Сама по собі наявність судового рішення щодо визнання незаконною бездіяльності слідчого та ухилення його від виконання вказівок суду не є відповідним доказом щодо доведеності усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності (Постанова Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі № 233/2582/17).

Позивач вказував, що моральна і матеріальна шкода спричинена тим, що у зв`язку з відмовою у розслідуванні кримінального провадження винні особи, які вчинили шахрайство стосовно позивача, до відповідальності не притягнуті, а фінансовими установами до нього подано три позови на загальну суму 40 962,28 грн.

Між тим, позивач не надав відповідних доказів того, що указані провадження є наслідком вчинення стосовно нього саме кримінального правопорушення і, як наслідок, протиправної бездіяльності Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у нерозгляді клопотань і невиконанні, як на думку позивача, ухвал слідчих суддів.

Таким чином, позивачем не доведено обставин перенесення ним моральних страждань та переживань, а також не надано доказів наявності вини, причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою (зниження престижу, ділової репутації, порушення права власності, порушення звичайного укладу життя тощо), тобто не доведено, що внаслідок саме дій відповідача позивачеві завдано моральну шкоду.

Також у якості матеріальної шкоди позивачем визначена сума відрахувань із заробітної плати у межах виконавчого провадження за період з лютого 2021 року по червень 2021 року в сумі 4910,54 грн., однак, з урахуванням установлених обставин справи, суд дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено, що внаслідок саме протиправної поведінки Дніпропетровської обласної прокуратури він не отримав дохід в сумі 4910,54 грн.

Доводи апеляційної скарги адвоката Пізняка В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Так, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Пізняка Віктора Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко