Єдиний унікальний номер 727/3945/21
Номер провадження 2/725/606/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2022 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Шевчук Д.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Венерської Г.І.

представника відповідача: адвоката Федорюка А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним вище позовом.

У позові посилалась на те, що з 03.12.2004 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .

Під час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За час шлюбу нею з відповідачем було набуте спільне майно: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , площею (га): 0.0509, зареєстрована за кадастровим номером :25:002:1086; квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 336.74кв.м. та гараж літ.В, загальною площею 58,00кв.м.; нежитлове приміщення №201Б-1-201Б-12, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 97.3кв.м; нежитлове приміщення №201В-1-201В-3 по АДРЕСА_4 , загальною площею 32.7кв.м.; квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 79.1 кв.м.; квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 79.7 кв.м.; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_7 , площею (га): 0.2490, кадастровий №:01:012:0143; автомобіль марки «Lexus» моделі RX350, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2013р.в.; автомобіль марки «Lexus» моделі LX570, д.н.з. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , 2013р.в.; автомобіль марки «Toyota» моделі RAV4, д.н.з. НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_6 , 2004р.в.

Окрім цього, ними за спільні кошти в період шлюбу придбане й рухоме майно: телевізор, збірка Польща «PHILIPS 55PUS6703/12», 2019 року випуску, телевізор, збірка Росія «LG55LA741V», 2013 року, телевізор «PanasonicTX-50DXM710», телевізор «SONYKD-55XE9005», 2007 року випуску, телевізор «PHILIPS 55PUS6703/12» , телевізор «SamsungUE40KU6092U», пральна машина ARISTON«AQD1076D 49EU/B», домашній кінотеатр «SamsungHT-TKZ215R/NWT», духова шафа «Whirlpool-AKP255/JA», морозильна камера «PRIME», холодильник «INDESIT», крісло масажне «TECHNOLOGY» , набір посуду для напоїв «Zepter», ринкова вартість якого станом на 26.04.2021 становить 137 691грн. Вказане вище майно на даний час знаходиться у квартирі АДРЕСА_3 .

Оскільки домовитись з відповідачем щодо поділу майна в добровільному порядку вони не можуть, виникла необхідність звернутися до суду із даним позовом.

Вважає, що спільно набуте з відповідачем майно слід поділити між ними, виходячи з рівності часток подружжя в спільному майні, а також з урахуванням його вартості.

Просила позов задовольнити. Визнати за нею право власності на нерухоме майно: 1) Ѕ частки земельної ділянки кадастровий номер :25:002:1086 площею 0.0509 га; Ѕ частки квартири загальною площею 336.74 кв.; Ѕ частки гаражу літ. В загальною площею 58,00 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) квартиру загальною площею 79.1 кв.м за адресою АДРЕСА_8 (зареєстрована від 16 січня 2017 року, реєстраційний номер 101); 3) нежитлове приміщення №201Б-1-201Б-12, загальною площею: 97.3кв.м, за адресою АДРЕСА_4 .; визнати за нею право власності на рухоме майно - автомобіль марки «Lexus», моделі RX350, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2013 року випуску та виділити їй у власність рухоме майно: духову шафу «Whirlpool-AKP255/JA»; холодильник «INDESIT»; морозильну камеру «PRIME». Також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою суду від 14.09.2021 роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 30.01.2022 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Венерська Г. позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Федорюк А.Л. просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що все майно, що вказане у позовній заяві є особистою приватною власністю його довірителя відповідача ОСОБА_2 . Зокрема ним здійснено позику на суму шість мільйонів гривень, за які, власне, й було придбане спірне майно. У свою чергу, позивачка ОСОБА_1 ніколи не працювала, не мала власного доходу, а тому, очевидно, що не мала можливості придбати будь-яке майно.

Заслухавши пояснення позивачки та представників представників сторін, проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Відповідно до пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Судом встановлено, що сторони з 03 грудня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.10.2021 (том 1 а.с.12).

У подружжя від шлюбу народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (том1 ас.18-20).

З досліджених письмових доказів вбачається, що за період перебування в зареєстрованому шлюбі, сторонами придбано нерухоме майно:

Так, згідно договорів купівлі-продажу від 13.12.2018, посвідчених приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частинах по 1/2 набули у власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 , площею 0,0509га., кадастровий номер :25:002:1086 та квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 336,74кв.м., в тому числі житловою 136,40кв.м. (том 1 а.с.50-61).

Крім того, сторонами набуто гараж літ.»В» по АДРЕСА_2 , загальною площею 58,00кв.м. (а.с.а.с.67-69). Як вбачається зі звіту про оцінку нерухомого майна № 44/21 від 21 квітня 2021 року, ринкова вартість вказаного майна, без урахування ПДВ, становить 6 247 066грн. (а.с.23-79).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 26.03.2021, відповідач ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення №201Б-1-201Б-12, загальною площею: 97.3кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 . Державна реєстрація вказаного майна була проведена 06 липня 2017 року на підставі кооперативного договору, серія та номер: 656-06/15, який був виданий Обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом «Зоряний» ОСОБА_2 від 24 червня 2015 року (том1 ас.101-103). Згідно звіту про оцінку нерухомого майна №33/21 від 12.04.2022, ринкова вартість вказаного майна, без урахування ПДВ, становить 2 263 626грн. (а.с.том1 а.с.70-112).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.03.2021, ОСОБА_2 на праві власності належить нерухоме майно нежитлове приміщення №201В-1-201В-3, загальною площею: 32.7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 . Державна реєстрація вказаного майна була проведена 06.07.2017 на підставі кооперативного договору 656-06/15, який був виданий Обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом «Зоряний» ОСОБА_2 від 24 червня 2015 року. Ринкова вартість вказаного майна, без урахування ПДВ, становить 810 440грн. (том1 а.с.113-145).

Також судом встановлено, що сторонами набуто у власність нерухоме майно квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 79.1кв.м., в тому числі житловою 43,7кв.м. та квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 79,7кв.м., в тому числі житловою 43,9кв.м. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.03.2021, право власності на вказане майно зареєстровано 16.01.2017 за ОСОБА_2 . Ринкова вартість квартири АДРЕСА_9 , без урахування ПДВ, становить 1 719 990грн. та квартири АДРЕСА_10 , без урахування ПДВ, 1 733 037грн. (том1 а.с.146-215).

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.03.2021, 28.08.2013 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_7 , площею 0.2490га, кадастровий №:01:012:0143, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Ринкова вартість вказаного майна, становить 363 117грн. (том 1 а.с.216-245).

Крім того, подружжям « ОСОБА_6 » у період шлюбу набуто транспортні засоби: автомобіль марки «Lexus» моделі RX350, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2013 року випуску (ринковою вартістю 614 577грн.); автомобіль марки «Lexus» моделі LX570, державний номерний знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , 2013 року випуску (ринковою вартістю 1 364 805грн.), автомобіль марки «Toyota» моделі RAV4 державний номерний знак НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_6 , 2004 року випуску(ринковою вартістю 218 064грн.) (том2 а.с.1-83).

Окрім цього, з метою облаштування нерухомого майна, сторонами було придбане наступне рухоме майно: телевізор, зборка Польща «PHILIPS 55PUS6703/12», 2019 року випуску (ринкова вартість 13500грн.), телевізор, зборка Росія «LG55LA741V», 2013 року (ринкова вартість 8100грн.), телевізор «Panasonic TX-50DXM710» (ринкова вартість 4140грн.), телевізор «SONY KD-55XE9005», 2007 року випуску (ринкова вартість 15075грн.), телевізор «PHILIPS 55PUS6703/12» (ринкова вартість 13500грн.), телевізор «Samsung UE40KU6092U» (ринкова вартість 5400грн.), пральна машина ARISTON «AQD1076D 49EU/B» (ринкова вартість 10575грн.), домашній кінотеатр «Samsung HT-TKZ215R/NWT» (ринкова вартість 3825грн.), духова шафа «Whirlpool-AKP255/JA» (ринкова вартість 8 283грн.), морозильна камера «PRIME» (ринкова вартість 2790грн.), холодильник «INDESIT» (ринкова вартість 4050грн.), крісло масажне «TECHNOLOGY» (ринкова вартість 21600грн.), набір посуду для напоїв «Zepter» (ринкова вартість 26853грн.) Вказане вище майно на даний час знаходиться у квартирі АДРЕСА_3 . Вказане підтверджується звітом про незалежну оцінку рухомого майна №52/21 від 12.04.2021 (том2 а.с.84-134).

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Наведені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених вище норм закону, а також положень судової практики, суд приходить до переконливого висновку про те, що рухоме та нерухоме майно, набуте сторонами за час шлюбу, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності, у зв`язку із чим вважає, що позовні вимоги щодо визнання за позивачкою права власності на Ѕ частку у вказаному майні підлягають задоволенню.

Частинами 1,2 ст.364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1 ст.367 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, сторони не дійшли згоди щодо користування чи поділу в натурі між собою майна, яке належить їм на праві спільної часткової власності.

Оскільки відповідач категорично заперечує щодо визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя та свого порядку поділу спільного майна суду не надав, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому суд враховує те, що запропонований позивачкою поділ майна є рівноцінним, виходячи з наступного:

Згідно звітів про незалежну оцінку майна від 12.04.2021, здійснених оцінювачем ТОВ «Оцінка-Інформ», вартість виділеного позивачці в натурі майна становить 7 736 849грн.грн., а вартість виділеного відповідачу майна становить 7 735 564грн.

Отже, на думку суду, запропонований позивачкою поділ не порушує прав сторін, так як фактично вартість майна виділена сторонам є рівноцінною та відповідач не ставить питання про можливість іншого виділу сторонам майна.

Частиною 2 ст.367 ЦК України передбачено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3 ст.364 ЦК України).

Враховуючи наведені вище вимоги закону, право спільної часткової власності на вказане майно слід припинити.

Щодо стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Так, ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Так, адвокатом Венерською Г.І. на підтвердження надання нею послуг ОСОБА_1 та їх оплату надано суду витяг із договору №03/21 про надання юридичної (правничої) допомоги від 13.01.2021, ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи, квитанцію та меморіальні ордери.

Як вбачається зі звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи, адвокатом Венерською Г.І. надано ОСОБА_1 правову допомогу (надання консультації, збір інформації для подання позову до суду, складання позовної заяви, представництво у суді). Вартість наданої правничої допомоги становить 21 100грн.

Факт сплати ОСОБА_1 вказаних послуг адвокату Венерській Г.І. підтверджується квитанцією та меморіальними ордерами на суму 21 100грн.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 понесені витрати на проведення оцінки майна ТОВ «Оцінка-Інформ» у розмірі 11500грн., що підтверджується копіями квитанцій № 108, №109 від 28.04.2021 (том3 а.с.142-143).

Таким чином, з огляду на приписи ЦПК України вказані документи є належним документальним підтвердженням розміру понесених позивачем судових витрат.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , на користь останньої з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі у розмірі 32 600грн., а також витрат понесених зі сплатою судового збору в розмірі 6810грн.

Керуючись, ст.ст.364,367 СК України, ст.ст.2, 4, 5, 7, 12,76, 89, 141,142, 247, 258, 259, 263,264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на нерухоме майно:

1) Ѕ частки земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,0509га., кадастровий номер :25:002:1086; Ѕ частки квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 336,74кв.м., в тому числі житловою 136,40кв.м.; Ѕ частки гаражу літ.«В», загальною площею 58,00кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

2) квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 79.1 кв.м., в тому числі житловою 43,7кв.м.

3) нежитлове приміщення №201Б-1-201Б-12, загальною площею: 97.3кв.м, за адресою АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на рухоме майно - автомобіль марки «Lexus», моделі RX350, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2013 року випуску.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 у власність рухоме майно: духову шафу «Whirlpool-AKP255/JA»; холодильник «INDESIT»; морозильну камеру «PRIME».

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на вказане вище майно припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 21 100грн. (двадцять одна тисяча сто)грн., втрати на проведення незалежної оцінки майна в розмірі 11500 (одинадцять тисяч п`ятсот)грн.. та судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі6810 (шість тисяч вісімсот десять)грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич