У Х В А Л А

15 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 183/4020/19

провадження № 61-137ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростислав Олександрович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, державний нотаріус Новомосковської державної нотаріальної контори Носенко Андрій Григорович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, скасування реєстраційних записів, витребування майна з чужого незаконного володіння, вселення, зобов`язання не чинити перешкод,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р. О., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель С. Ю., державний нотаріус Новомосковської державної нотаріальної контори Носенко А. Г. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, скасування реєстраційних записів, витребування майна з чужого незаконного володіння, вселення, зобов`язання не чинити перешкод.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 02 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу від 18 грудня 2015 року квартири

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р. О., зареєстрований в реєстрі за № 2241, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 06 липня 2017 року квартири

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гугель С. Ю. зареєстрованого в реєстрі за № 1101.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 23 лютого 2019 року квартири

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Носенко А. Г.,

за № 1-305.

У іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року залишено без змін.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня

2021 року доповнено резолютивну частину постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року абзацом наступного змісту: "Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_1 судовий збір з кожного окремо по 945,90 грн, а всього в розмірі

3 783,60 грн".

Через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 02 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 08 грудня 2021 року.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування апеляційним судом в оскаржуваному рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 755/20923/14-ц, постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року в справі № 612/553/15-ц, постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року в справі № 472/34/15-ц, постанові Верховного Суду від 21 серпня 2018 року в справі № 757/32440/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 квітня 2018 року в справі № 522/12782/15-ц, постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року в справі № 520/9193/15-ц, постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 2/4440/11, постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року в справі № 723/1983/16-ц, постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року в справі

№ 6-1168цс15, постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі

№ 523/10174/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня

2020 року в справі № 916/1608/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 488/5027/14-ц, постанові Верховного Суду від 03 вересня 2020 року в справі № 914/1201/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі

№ 925/1265/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня

2018 року в справі № 338/180/17, постанові Великої Палати Верховного Суду

від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року в справі № 906/516/19, постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року в справі № 905/633/19, постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року в справі № 922/2589/19, постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі № 922/3130/19, постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року в справі № 910/8387/19, постанові Верховного Суду від 20 серпня 2020 року в справі № 916/2464/19, постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 441/667/17, постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року в справі № 647/1683/15-ц, постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 372/2583/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська