Справа № 296/6849/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

17 лютого 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судових засідань Рабчинській Я.В.,

розглядаючи позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-102» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021р. ОСББ «Надія-102» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-102» заборгованість станом на 30.06.2021р. в сумі 7899,21 грн. та судові витрати.

Обгрунтовуючи позов, ОСББ «Надія-102» зазначає, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 є ОСББ «Надія-102». Протоколом загальних зборів ОСББ «Надія-102» від 20.01.2019р., а саме п.п. 3,4 Порядку денного, затверджено кошторис та членські внески з 01.01.2019р. для 2-9 поверхів 5,20 грн. за 1 кв.м. загальної площі та для 1-го поверху 4,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі та фонд капітального ремонту: 50 коп. за м.кв. загальної площі. Договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території між ОСББ «Надія-102» та відповідачами не укладався. Натомість, позивачем надавались відповідачу послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. В зв`язку з несплатою відповідачем грошових коштів за надані послуги виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2021 року становить 7899,21 грн., з яких: житлово-комунальні послуги (внески) - 5839,59; 3% річних - 612,00 грн.; інфляційні втрати - 1447,62 грн. В зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від підписання договору про надання послуг утримання будинку, споруд та прибудинкової території та не виконує обов`язку щодо оплати отриманих послуг, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримала в повному обсязі,просила його задовільнити та щодо заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. Була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.03.2010р. (а.с. 27).

Станом на 30.06.2021 рік у відповідача існує заборгованість за послуги утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7899,21 грн. з яких: житлово-комунальні послуги (внески) - 5839,59; 3% річних - 612,00 грн.; інфляційні втрати - 1447,62 грн. що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості (а.с.7-9).

17.08.2020 року на адресу відповідача було направлено попередження, яке залишено без реагування (а.с.24).

ОСОБА_1 в судове засідання призначене 17.02.2022р. не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, а тому згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України особа вважається належним чином повідомлена про час та місце проведення судового розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Виходячи з положень ч.1 ст.17, ст.20, ч. ч.6, 7, 8 ст.22, ч.4 ст.23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше.

Частиною 2 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

За положеннями ч.3 ст.12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління, експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів.

Статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить.

Враховуючи вищевикладене, діючим законодавством обов`язок по оплаті комунальних платежів, покладений на власника майна.

Згідно зі ст.162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається зі змісту ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.6 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на балансі.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично отримував їх. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019 року.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСББ «Надія-102».

Із наданого розрахунку заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території по кв. АДРЕСА_1 , станом на 30.06.2021р. становить 7899,21 грн. з яких: житлово-комунальні послуги (внески) - 5839,59; 3% річних - 612,00 грн.; інфляційні втрати - 1447,62 грн. (а.с.7-9).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачена ( в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про протилежне).

Таким чином, оскільки відповідач фактично отримує послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території та враховуючи, що позивачем доведено наявність заборгованості за надання вказаних послуг, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення шляхом стягнення з відповідача такої заборгованості.

З урахуванням приписів ч.ч.1,3 ст. 133, ст.141 ЦПК України, а також, обґрунтованості позовних вимог, судові витрати по справі покладаються на відповідача. З відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2270,00 грн та 3400,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, сплачених позивачем та підтверджених документально згідно з платіжними дорученнями, пропорційно до задоволених позовних вимог (а.с.1,29-37)

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-91, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-102» - задовольнити.

Стягнути на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-102» з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги (внески) станом на 30.06.2021р. в загальній сумі 7899,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-102» 2270,00 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-102» 3400,00 грн. витрат на професійну правову допомогу адвоката.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В. П. Маслак