Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді Пустовіт О.Г., за участю секретаря судового засідання Курбакової Ю.О., заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою в якій просила встановити факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтуванні вказала, що Вона народилася в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цей факт зазначено в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 04 вересня 1970 року. 02 вересня 1989 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 1968 р. н., про що було зроблено актовий запис № 941 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кривому Розі. 03 жовтня 1995 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між мною ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 ) та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується рішенням суду. 13 жовтня 1989 року Жовтневим РОВД їй був виданий паспорт серії НОМЕР_2 . З 1990 року по 1997 рік вона проживала за адресою місця реєстрації АДРЕСА_1 та була знята з реєстрації без паспорту згідно рішення Жовтневого районного суду від 30.11.1999 року. З 1985 року по 1988 рік навчалася в Криворізькій гімназії № 121 Криворізької міської ради. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила дівчинку ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1471. Вважає, що це фактично підтверджує її проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Оскільки, паспорт радянського зразка було втрачено та вона своєчасно не оформила паспорта громадянина України в неї виникло багато проблем з документами. Вона звернулася до Покровського районного відділу в м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою щодо отримання паспорта громадянина України. 28.10.2021 № 1227-1915/000234 їй надано відповідь, в якій зазначено необхідність звернутися до суду для встановлення факту проживання (постійного проживання) на території України станом на 24.08.1991 рік або 13.11.1991 рік.

Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами окремого провадження та витребувано додаткові докази по справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представники заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Черниш М.М. при ухваленні рішення покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з довідки, виданої Криворізькою гімназією №121 КМР №48 від 13.12.2021, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно з 1985 року по 1988 рік навчалась в Криворізькій гімназії №121.

02.09.1989 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_3 , який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 03.10.1995 року було розірвано, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_5 .

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної в місті ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 14.11.1989р. по 21.01.1991р.

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної в місті ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 26.02.1991р. по 21.07.2000р.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно до п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про громадянство України в редакції від 18.01.2001 року громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України, або на момент набрання чинності вище вказаного Закону (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до пункту 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, (далі Порядок № 215), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України, або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Підпунктом «а» пункту 7 Порядку № 215 передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України;

Згідно з пунктом 8 Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для подальшого звернення до відповідних органів Державної міграційної служби України з метою отримання паспорта громадянина України, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення зазначеного факту у судовому порядку та про задоволення заяви ОСОБА_1 із встановленням того факту, що остання постійно проживав на території України на момент 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, Закону України Про громадянство України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2022 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт