Дата документу 27.04.2022 Справа № 337/7482/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 337/7482/21

Провадження №22-ц/807/1291/22

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року у складі судді Мурашової Н.А. у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 р. по 31 жовтня 2021 р. в розмірі 20 817,14 грн.

В обґрунтування позову було зазначено, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя.

Відповідач є споживачем цих послуг, оскільки її квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

За період з 01.05.2018р. по 31.10.2021р. заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води склала 20 817,14грн. Вказана сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку не сплачена.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.12.2018р. по 31.10.2021р. в сумі 10 729,91грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Концерну «МТМ» в рахунок повернення сплаченого судового збору 1 169,96 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Концерн «МТМ» подав апеляційну скаргу, за змістом якої заявляє вимоги, щодо скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби строки, зокрема позовної давності, продовжуються на строк дії такого карантину. Оскільки постанова КМУ від 11.03.2020 р. № 211 є чинною карантин встановлений на території України діє, позивач не пропустив строки позовної давності до заявлених вимог.

В свою чергу відповідач частково сплачуючи вартість послуг із теплопостачання та ГВП, вчиняв дії, що свідчать про визнання боргу та переривання строків позовної давності.

Скаржник також зауважує, що у спірному періоді органами ДВС проводилось стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованість на користь позивача по рішенню Хортицького районного суду м. Запоріжжя ЄУН № 337/2777/18 пр. №2/337/21488/2018 від 11.12.2018 про що зазначено у роздруківці з особового рахунку долученого до позовної заяви із вказівкою на дату рішення та його унікальний номер. Враховуючи, що вказане судове рішення наявне в загальному доступі, позивач не долучав його до позову.

На виконання рішення у справі ЄУН № 337/2777/18 з відповідача ОСОБА_1 в період з жовтня 2020 року по лютий 2021 року було стягнуто 11 559,54 грн. Оскільки вказані кошти були стягнуті з відповідача за більш ранній період, на виконання судового рішення, позивач вважає, що суму у 11 559,54 грн. не можна враховувати в якості оплати послуг наданих за період з 01.05.2018р. по 31.10.2021р.

30 березня 2022 року відповідачем ОСОБА_1 було надано відзив на апеляційну скаргу Концерну «МТМ» за змістом якої було вказано, що Хортицьким районним судом м. Запоріжжя вірно враховано докази у справі, що стали підставою для застосування строку позовної давності, суд належним чином обґрунтував мотиви якими керувався при ухваленні рішення. При цьому посилання позивача на сплату комунальних послуг за судовим рішенням за попередній період жодним чином не впливає на предмет та підстави за даним позовом.

Відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач (індивідуальний) фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Як передбачено п.1,5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частин 1,4 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15).

Судом першої інстанції було встановлено та не оспорювалось сторонами, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Квартира АДРЕСА_2 підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

У вказаній квартирі зареєстрована та мешкає відповідач ОСОБА_1 , що підтверджено витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя (а.с. 10).

Відповідачу, як споживачу послуг гарячого водопостачання та централізованого опалення за адресою АДРЕСА_1 , присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 , заведеного на вказану квартиру, за період 01.05.2018р. по 31.10.2021р., нарахована плата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 23 987,14грн., сплачено 3170,00 грн., заборгованість становить 20 817,14грн.

Частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у цій справі наявні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог по оплаті послуг з 01.05.2018 по 30.11.2018, а також наявні підстави для не прийняття доводів позивача про те, що внесена відповідачем ОСОБА_1 оплата за комунальні послуги на суму 11 559,54 грн., була внесена нею на виконання судового рішення про стягнення заборгованості за попередні періоди.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, який досліджувався судом першої інстанції при ухваленні рішення, станом на 31.10.2021 відповідачу ОСОБА_1 було надано послуги з опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 23 987,14 грн.

За цей же період відповідачем було сплачено 11 559,54 грн., які були віднесені Концерном «МТМ» в рахунок виконання рішення суду № 2/337/1488/2018 від 11.12.2018 та 3 170,00 грн., які були зараховані позивачем в якості оплати послуг наданих за період з 01.05.2018 по 31.10.2021.

За змістом заяви від 12.01.2022 ОСОБА_1 заявила про застосування строків позовної давності та не оспорювала правильність віднесення коштів у сумі 11 559,54 грн. на виконання судового рішення (а.с. 16).

Із матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 11 грудня 2018 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було розглянуто справу ЄУН 337/2777/18, пр. 2/337/1488/2018 за позовом Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги центрального опалення та централізованого постачання гарячої води та ухвалено відповідне рішення.

Вказаним рішенням було задоволено позовні вимоги Концерну «МТМ» та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.08.2014 по 30.11.2018 на суму 11 559,54 грн., а також стягнуто судовий збір у сумі 1 762 грн.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Частиною 4 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.

Ураховуючи, що Концерн «МТМ» під час розгляду справи повідомляв суд про ухвалення 11 грудня 2018 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя рішення ЄУН 337/2777/18, пр. 2/337/1488/2018 у відношенні відповідача ОСОБА_1 і це рішення, відповідно до положень Закону України «Про доступ до судових рішень», було доступним у вільному доступі, хибним є висновок суду першої інстанції про те, що у матеріалах справи відсутні докази ухвалення такого судового рішення.

Із відкритих даних із Автоматичної системи виконавчого провадження вбачається, що на виконанні у Хортицькому відділі ДВС у м. Запоріжжі перебувало виконавче провадження ВП № 62837676 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ». На час перегляду справи апеляційним судом, вказане виконавче провадження має статус - «завершене».

29.03.2021 Концерн «МТМ» своєю заявою повідомив Хортицький відділ ДВС у м. Запоріжжі про повне виконання судового рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя за № 2/337/1488/2018 від 11.12.2018 та сплату боржником за вказаним судовим рішенням 11 559,54 грн. - основного боргу та 1762 грн. - судового збору (а.с. 30).

Отже, враховуючи факт перебування на примусовому виконанні у період з 18.08.2020 по 29.03.2021 судового рішення ЄУН № 337/2777/18, пр. 2/337/1488/2018, ухваленого 11.12.2018 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя і його фактичне виконання боржником в межах виконавчого провадження, сплачені ОСОБА_1 кошти у сумі 11 559,54 грн. помилково віднесені судом першої інстанції в рахунок сплати вартості комунальних послуг, наданих в період з 01.05.2018 по 31.10.2021.

Щодо застосованого судом першої інстанції строку позовної давності до вимог позивача слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.

Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовжити дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання.

В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року шляхом внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Отже, до позовних вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на 12 березня 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.

З наведеного вбачається, що на час пред`явлення до суду першої інстанції позову у цій справі строк позовної давності, встановлений законом до вимог Концерну «МТМ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих за період з 01.05.2018 по 30.11.2018, не сплив.

Щодо стягнення вартості комунальних послуг наданих споживачу за адресою АДРЕСА_1 , у період з 01.05.2018 по 30.11.2018, слід зазначити наступне.

Із рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя, ухваленого 11 грудня 2018 року у справі № 337/2777/18 пр. 2/337/1488/2018 за позовом Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, яке набрало законної сили 11.01.2019, апеляційним судом встановлено, що після відкриття провадження у вказаній справі, 10.12.2018 до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач зменшив розмір позовних вимог і просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.08.2014 по 30.11.2018 в сумі 11 559, 54 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору ( а.с.27-28).

Такі вимоги Концерн «МТМ» мотивував тим, що після звернення до суду відповідач за період з липня 2018 року по листопад 2018 року добровільно сплатив 2770 грн., тому позивачем було збільшено період стягнення і зменшена сума боргу.

Вказаним рішенням Хортицький районний суд м. Запоріжжя стягнув з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.08.2014 по 30.11.2018 в сумі 11 559,54 грн. (а.с. 27).

У справі, яка переглядається апеляційним судом, в обґрунтування розміру заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води Концерн «МТМ» посилається на долучений до позову розрахунок заборгованості.

В наведеному розрахунку позивач зазначав, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість за послуги опалення та централізоване ГВП, розмір якої складає 23 987,14грн, до якого включений період ( 01.05.2018 30.11.2018) нарахування за надані комунальні послуги, заборгованість по яким стягнута вищеназваним судовим рішенням.

Відповідно до положень п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

На час розгляду судом першої інстанції позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та ухвалення оскаржуваного рішення від 13.01.2022, існувало таке, що набрало законної сили рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі ЄУН № 337/7482/21 від 11.12.2018 про той самий предмет і з тих самих підстав між тими ж сторонами.

Оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції на існування вказаних обставин уваги не звернув, колегія суддів доходить висновку про необхідність закриття провадження у цій справі в частині вимог про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01 травня 2018 року до 30 листопада 2018 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За вказаних обставин з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, наданих позивачем за період з 01 грудня 2018 року по 31 жовтня 2021 року.

Як встановлено із розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 за період з 01.12.2018 по 31.10.2021 було надано послуги з централізованого опалення на суму 15 455,23 грн. та послуги з центрального ГВП на суму 7 234,22 грн.

За вказаний період відповідачем усього було сплачено 11 959,54 грн., з яких 11 559,54 грн. було стягнуто із ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 62837676 на погашення заборгованості за виконавчим листом, виданим Хортицьким районним судом м. Запоріжжя у справі № 337/2777/18 і були помилково враховані судом першої інстанції в якості оплат за послуги надані в період з 01.12.2018 по 31.10.2021 ( а.с.29).

Отже, ОСОБА_1 за період з 01.12.2018 по 31.10.2021 на оплату послуг наданих Концерном «МТМ» у вказаний період внесла лише 400 грн., а відтак розмір заборгованості станом на 31.10.2021, згідно наданого позивачем рахунку становить 22 289,45 грн. =(15455,23+7234,22-400).

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із положеннями ч. 6 ст. 337 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З мотивів, викладених вище, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання наданих за період з 01 грудня 2018 року по 31 жовтня 2021 року на суму 20 817,14 грн. (в межах заявлених позовних вимог).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2018 по 31.10.2021 в розмірі 20 817,14 грн., а провадження за позовними вимогами в частині стягнення заборгованості за період з 01.05.2018р. по 30.11.2018 р. підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, судові витрати у цій справі, стягнуті судом першої інстанції з відповідача на користь позивача, підлягають перерозподілу.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому сплачений позивачем судовий збір при зверненні до суду першої інстанції у сумі 2270 грн. та за подання апеляційної скарги у сумі 3405 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Отже, у підсумку з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5675 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року в цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Концерну «Міські теплові мережі», , заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2018 р. по 31.10.2021р. в сумі 20 817,14 грн. (двадцять тисяч вісімсот сімнадцять грн. 14 коп.).

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі», боргу по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачанняза період з 01.05.2018р. по 30.11.2018р.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Концерну «Міські теплові мережі», , витрати по сплаті судового збору у сумі 5675 грн. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять грн. 0 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2022 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова