Справа № 509/3021/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця та скасування постанови в рамках цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

учасники цивільного провадження по справі: боржник ОСОБА_1 , зацікавлена особа Овідіопольський РВ ДВС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса)

(далі по тесту ДВС та або держаний виконавець),

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2021 року скаржниця (боржник) звернулась з вищевказаною скаргою, посилаючись на те, що в рамках виконавчого провадження державним виконавцем безпідставно був встановлений розмір виконавчого збору від 12.09.2018 року, а тому скаржник просить визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 вересня 2018 року.

В ході судового розгляду скаржниця підтримала свою скаргу, просить справу розглянути відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, на підставі наявних суду матеріалів.

Зацікавлена особа ДВС, копію скарги отримала належним чином, направила до суду заперечення з яких видно, що із скаргою не погоджується.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступний підстав.

Відповідно до ст. 451 ч.3 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Так судом встановлено , що 16 вересня 2014 року Овідіопольським райсудом Одеської області в рамках цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судом першої інстанції було прийнято рішення, згідно якого з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором 501/207/2005 від 06.12.2005 року в розмірі 1929 366.00 грн. та з ОСОБА_1 на користь позивача піддягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 501/207/2007 від 25.12.2007 року в розмірі 2 862 559.10 грн. та судовий збір в розмірі 3 654 грн. Рішення суду першої інстанції є чинним.

22 вересня 2016 року на підставі заяви представника стягувача та виконавчого листа державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 52327480 згідно якого з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача підлягає стягненню грошові кошти (борг) в сумі 2 862 559.10 грн.

12 вересня 2018 року заступником начальника Овідіопольського РВ ДВС була прийнята постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 286 255.921 грн.

Скаржник посилається на те, що, ним у вересні 2019 року була погашена в повному обсягу заборгованість за вищевказаним кредитними договором, а тому дії державного виконавця щодо встановлення розміру виконавчого збору є неправомірними. Дійсно, з матеріалів справи видно, що боржник повністю або частково виконував свої зобов`язання по кредитним договорам, що підтверджується довідкою від 12.09.2019 року. Державний виконавець здійснює свої діяльність в рамках своїх повноважень та у спосіб визначеним законом. На час звернення стягувача до ДВС, державний виконавець керувався ст.27,40 ЗУ «Про виконавче провадження» із змінами від 03.07.2018 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державний виконавець при встановлені суми розміру виконавчого збору в розмірі 286 255.91 грн. діяв в межах своїх повноважень, а тому в цій частині скарга не знайшла свого обґрунтування.

Скаржник просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 57302442 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в розмірі 286 255.91 грн.

26 вересня 2018 року державним виконавцем на підставі постанови від 12.09.2018 року було відкрито виконавче провадження. 18 грудня 2020 року державним виконавцем виконавче провадження №57302442 було закінчено та виконавчий документ був повернутий на підставі ст.37 ч.1 п.2 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи права та інтереси боржника в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не порушуються, а тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.27,28,31,258-260,447-451 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця та скасування постанови - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.