Справа № 214/1013/22
2-н/214/778/22
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2022 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за договором оренди нежитлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2022 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за період з 01.01.2021р. по 31.07.2021р. у розмірі 85 518 грн 35 коп. за договором №7 від 27.05.2019 року оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Як слідує з інформації відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог встановлених ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Згідно із ст. 161 ч.1 п.7 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу, положенням якої перебачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши заяву та додані матеріали, судом встановлено, що ОСОБА_1 подано заяву про видачу судового наказу за вимогою стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за договором №7 від 27.05.2019 оренди нежитлового приміщення.

Як вбачається зі змісту договору №7 від 27.05.2019 оренди нежитлового приміщення, він укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 .

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності ( крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Положенням ч. 3 ст. 147 ГПК України, передбачено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи підприємці.

Приймаючи до уваги, що сторонами правочину є фізичні особи підприємці, то заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за договором оренди нежитлового приміщення, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З огляду на вищевикладене, вважаю за можливе на підставі п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за договором оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Роз`яснити заявниці, що вона має право звернутися з даною заявою до відповідного господарського суду, за правилами підсудності, встановленими ст.ст. 20-21 ГПК України.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Керуючись ст.ст. 160-164, 165, 186, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за договором оренди нежитлового приміщення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її підписання до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.М. Прасолов