печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8464/21-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Талдоновій М.Є.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна»

суть позову: визнання недійсною угоди сторін про звільнення, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та звільнення від виконання посадових обов`язків на час проходження військової служби і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», в якому просив, з урахуванням відмови від частини позовних вимог: скасувати наказ ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» про звільнення від 19.01.2021 №21/ос; поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу безпеки ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна»; стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу із розрахунку середньомісячного заробітку та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 19.01.2021 позивача було звільнено на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, у зв`язку із поданням заяви про звільнення на підставі наказу від 19.01.2021 №21/ос. Позивач вважає, що таке звільнення відбулося під впливом та психологічним тиском з боку працівників ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» та в супереч ч. 3 ст. 119 КЗпП України.

До позовної заяви представником позивача додано копію висновку лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи Київської незалежної судово-експертної установи від 15.02.2021 № 3081.

Висновок лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи Київської незалежної судово-експертної установи від 15.02.2021 № 3081 ґрунтується на результатах дослідження листа ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» від 29.01.2021 № 0146 та вказує на те, що висловлювання у вказаному листі вказують на наявність психологічного впливу на ОСОБА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2021 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 15.06.2021 судом вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

14.06.2021 представником позивача було подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи і проведення додаткової судової почеркознавчої експертизи. Вказаним клопотання представником позивача поставлено під сумнів справжність підписів генерального директора ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» в документах про звільнення (заява про звільнення, наказ про звільнення) та додано висновок експерта ТОВ «Український центр судових експертиз» № 2-11/06 за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 11.06.2021. У висновку експерта № 2-11/06 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, складеного 11.06.2021, експерт зазначила, що встановлені розбіжності стійкі, суттєві та у своїй сукупності достатні для висновку про те, що ці підписи в документах про звільнення ОСОБА_1 ймовірно зроблені різними особами.

06.07.2021 представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними. Крім цього, представник відповідача вказав, що враховуючи наявність власноруч написаної заяви про звільнення позивачем ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, вважає доведеним факт існування домовленості між працівником та роботодавцем про звільнення за угодою сторін, при тому, що анулювання такої домовленості може мати місце виключно при взаємній згоді на це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Крім того, посилаючись на зміст висновку лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 15.02.2021 № 3081, вказав, що відсутнє підтвердження психологічного впливу (насильства), адже вказане твердження може бути підтверджене лише психологічною експертизою. Також зазначив, що за відсутності належних та допустимих доказів існування такої згоди відповідача, можливо закономірно дійти висновку, що звільнення ОСОБА_1 проведено із дотриманням вимог КЗпП України, та є обґрунтованим. З врахуванням зазначеного, представник відповідача зазначив, що відповідач діяв в межах законодавства та не порушував жодних інтересів позивача, а докази позивача є неналежними, тому у позові повинно бути відмовлено.

До відзиву представник відповідача також додав пояснення по справі начальника відділу кадрів ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» ОСОБА_3, в якому викладено обставини звільнення позивача та зазначено, що ОСОБА_1 власноручно подав заяву про звільнення із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, жодних інших документів до відділу кадрів не надавав.

12.07.2021 представник позивача подав до суду відповідь на відзив ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», в якому зазначив, що звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін відбулося без пов`язування його звільнення із прийняттям на військову службу за контрактом та без дотримання гарантій, передбачених ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та ст. 119 КЗпП України, у зв`язку із чим підстав для припинення трудового договору згідно п. 1 ч.1. ст. 36 КЗпП України не було. Крім того, вважає, що звільнення позивача проходило під психологічним тиском посадових осіб відповідача.

20.07.2021 представником позивача подано доповнення до відповіді на відзив ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», в якому повідомлено про розрахунок середньоденного заробітку позивача.

04.08.2021 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено про відсутність правових підстав для застосування ст. 119 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 у звязку із тим, що до Авіакомпанії не надходило будь-яких підтверджуючих документів про встановлення правовідносин проходження військової служби чи заяв про застосування ст. 119 КЗпП України до правових відносин між Авіакомпанією та ОСОБА_1

27.08.2021 представником позивача подано заяву про зміну підстав позову.

03.09.2021 представник позивача подав до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме: визнати недійсною угоду сторін про звільнення ОСОБА_1 , з одночасним звільненням від виконання посадових обов`язків на підставі ч. 3 ст. 119 КЗпП України на час проходження служби за контрактом.

06.09.2021 представником відповідача подано клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у Головного управління розвідки Міністерства оборони України матеріали дослідження характеристики морально-психологічного стану ОСОБА_1 під час прийому на службу до Головного управління розвідки Міністерства оборони України.

06.09.2021 представником відповідача подано заперечення на заяву про зміну підстав позову.

15.09.2021 представником відповідача було подано заперечення на клопотання про проведення додаткової судової почеркознавчої експертизи.

10.11.2021 від представника позивача до суду надійшла заява про відкликання клопотання про проведення додаткової судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 11.11.2021 в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів - відмовлено.

Ухвалою суду від 11.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов з викладених в ньому підстав.

В судове засідання представники відповідача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність проти задоволення позову заперечував.

Суд, всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до наказу про прийом на роботу від 12.07.2019 № 459/ОС ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду інспектора відділу безпеки до ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна».

19.01.2021 позивач подав власноруч написану заяву про звільнення з посади за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України).

Наказом від 19.01.2021 № 21/ОС ОСОБА_1 було звільнено на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Листом адвоката Котенко О.В., який діяв в інтересах позивача, відповідачу було повідомлено про анулювання домовленості щодо звільнення позивача та просив увільнити його у відповідності до ч. 3 ст. 119 КЗпП України, оскільки ОСОБА_1 було прийнято на військову службу за контрактом.

Листом від 29.01.2021 №0146 відповідачем було надано відповідь адвокату позивача, в якій було зазначено, серед іншого, що 19.01.2021 ОСОБА_1 власноруч написав заяву про звільнення за угодою сторін, та погодив її у свого безпосереднього керівника. На підставі отриманої заяви відділом кадрів, за дорученням керівництва, були підготовлені документи, необхідні для звільнення з роботи за угодою сторін 19.01.2021. ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його особистий підпис.

Підтвердженням ініціативи позивача на звільнення за угодою сторін є власноруч написана ним письмова заява, що була задоволена керівництвом ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна». Написання такої заяви позивачем не заперечувалося.

Доводи позивача щодо підроблення підпису генерального директора ОСОБА_2 , який міститься в Наказі від 19.01.2021 №21/ОС про його звільнення спростовується наданим відзивом представником відповідача, в якому заначено про необ`єктивність та необґрунтованість висновку експерта № 2-11/06 за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 11.06.2021. До вказаного клопотання представником відповідача було додано рецензію на висновок експерта № 2-11/06 від 11.06.2021 за результатами проведення почеркознавчої експертизи. Відповідно до висновку за результатами рецензування висновку експерта № 2-11/06 від 11.06.2021, почеркознавча експертиза, що була виконана за заявою від 04.06.2021 адвоката ОСОБА_1, за результатами якої експертом Кривошеїною О.П. складено висновок експерта № 2-11/06 від 11.06.2021, проведено неповно та необ`єктивно, з недотриманням суттєвих методичних положень у галузі почеркознавчої експертизи, а зроблені в результаті дослідження ймовірні висновки про виконання досліджуваних підписів від імені ОСОБА_2 різними особами є необґрунтованими та викликають сумніви у їх правильності.

Таким чином, вказане свідчить про порушення принципів об`єктивності та повноти експертного дослідження, визначених ст. 3 Закону України «Про судову експертизу», приписів ч. 3 ст. 72 ЦПК України щодо обов`язку експерта провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на задані йому питання, а також ч. 1 ст. 102 ЦПК України стосовно докладного опису проведених експертом досліджень, зроблених у результаті цих висновків та обґрунтованості відповідей на поставлені питання.

Крім того, представником відповідача до заперечення на клопотання про проведення додаткової судової почеркознавчої експертизи додано письмові пояснення від генерального директора ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» Антонова К.А. про підтвердження самостійного проставлення підписів на заяві ОСОБА_1 від 19.01.2021 року вх. № 0063 про звільнення, наказі ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» від 19.01.2021 № 21/ОС, листі ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» від 29.05.2021 № 0901.

Також, суд критично оцінює посилання представника позивача на існування психологічного впливу при звільненні ОСОБА_1 з боку працівників ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», оскільки відповідні психологічні дослідження не проводилися, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності психологічного тиску при звільненні ОСОБА_1 .

Виходячи зі змісту висновку лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 15.02.2021 № 3081, на який посилався позивач, відсутнє підтвердження психологічного впливу (насильства), адже вказане підтвердження може бути підтверджене лише психологічною експертизою.

Крім того, вказаний висновок не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ в силу вимог наступних норм закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

При цьому, згідно п. 1.12. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, забезпечують проведення експертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1431/20169.

За змістом п.п.1-5 розділу ІІІ Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 3505/5 від 12.12.2011, обов`язковою умовою здійснення судово-експертної діяльності судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих установах, є наявність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз. Судовий експерт при виконанні процесуальних дій повинен мати при собі і пред`являти на вимогу відповідних посадових осіб свідоцтво про присвоєння йому кваліфікації судового експерта. У письмових висновках експерта, крім даних, передбачених чинним законодавством, обов`язково зазначаються номер, дата видачі і строк дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта. Судовий експерт здійснює судово-експертну діяльність тільки з тих видів судових експертиз і експертних спеціальностей, які зазначені у свідоцтві про присвоєння кваліфікації судового експерта. У разі закінчення терміну дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта експерт втрачає право на проведення судових експертиз до підтвердження ним кваліфікації судового експерта.

Разом з тим, до висновку лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 15.02.2021 № 3081 не додано свідоцтва про підтвердження кваліфікації судового експерта.

Укладення будь-якої угоди потребує свідомої активності людини, її волевиявлення. З точки зору законодавця, порок волі може мати об`єктивну та суб`єктивну складові. Суб`єктивна сторона угоди, це здатність розуміти значення своїх дій (інтелектуальний компонент угоди), та здатність керувати ними (вольовий компонент угоди), які пов`язані між собою. Вільному волевиявленню, згідно чинного законодавства (ст. 55, 57 ЦК України), може перешкоджати введення людини в оману, обман, насильство, загрози, зловмисна домовленість представника однієї сторони з другою стороною або тяжкі життєві обставини.

Матеріали справи не містять і суду під час розгляду справи не було надано доказів на підтвердження наявності будь якого впливу на свідомість позивача з боку працівників ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна».

Відповідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ст. 129 Конституції України, ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно ч. 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Пунктом 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відтак, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт тиску на позивача під час звільнення із займаної посади, також відсутні відомості про звернення позивача із заявою про звільнення з інших причин окрім, відображених у заяві від 19.01.2021 до моменту його звільнення.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки не встановлено порушень прав позивача при звільненні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азур Ейр Україна» про визнання недійсною угоди сторін про звільнення, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та звільнення від виконання посадових обов`язків на час проходження військової служби і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків РНКОПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», Код , місцезнаходження юридичної особи: 90500, Закарпатська обл., Тячівський р-н, м. Тячів, вул. Незалежності, 90А.

Суддя Новак Р.В.