Справа № 302/1103/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 квітня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., КОЖУХ О.А.

за участю секретаря БОЧКО Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 302/1103/19 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 7 травня 2020 року, повний текст якого складено 18 травня 2020 року, головуючий суддя Кривка В.П., -

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») заявою від 16.08.2019, що надійшла до Міжгірського районного суду 09.09.2019, звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.

20.06.2008 банк, який на той час мав назву Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», за правилами договору приєднання уклав із відповідачем договір, за яким надав кредит у розмірі 2800,00 грн у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування коштами 36% річних і з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору, банк управі в односторонньому порядку змінювати ліміт кредитування, відсоткову ставку за кредитом, тарифи та інші елементи кредитування, інформація про що розміщується на офіційному сайті банку в мережі Internet на сторінці http://privatbank.ua/terms/pages/70. Позичальник зобов`язаний слідкувати за відповідними змінами в умовах кредитування, отримувати виписку з рахунку щодо здійснених за ним операцій, не допускати овердрафту тощо.

Пунктом 9.12. Умов і Правил встановлено, що договір діє 12 місяців з дня підписання із автоматичною пролонгацією на такий самий строк, якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору.

Банк свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач свої порушив і спричинив виникнення боргу, який станом на 30.06.2019 склав 24086,02 грн, із яких заборгованість: за кредитом - 1987,81 грн, за процентами - 19775,07 грн, за пенею та комісією - 700,00 грн, а також 500,00 грн фіксованої частини штрафу і 1123,14 грн процентної складової штрафу.

Посилаючись на ці обставини, на порядок виконання договірних зобов`язань та на передбачене договором і нормами ЦК України право банку вимагати повернення всього заборгованого, банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 20.06.2008 у розмірі 24086,02 грн із вищеперерахованими її елементами та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Міжгірського районного суду від 07.05.2020 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором від 20.06.2008 без номера у сумі 21762,88 грн, у задоволенні інших вимог позову відмовлено, стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що сторони уклали кредитний договір, умови якого були порушені позичальником, внаслідок чого з нього на користь кредитора за вимогою, пред`явленою в межах позовної давності, підлягає стягненню заборгованість у сумі 21762,88 грн, де 1987,81 грн борг за кредитом і 19775,07 грн борг за процентами, яка є доведеною, натомість у частині стягнення неустойки позов не був обґрунтований і доведений.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в частині задоволення позову як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до такого.

У дійсності відповідач уклав із банком споживчий кредитно-заставний договір від 20.06.2008 № MKXRRX03930007 на суму 2304,00 грн під 1% на місяць на залишок заборгованості і на строк до 20.06.2009 для придбання холодильника. Надані банком Умови і Правила, Довідка про стандартні умови кредитування та рахунок № НОМЕР_1 стосуються саме цього договору, який позичальником був виконаний у строк.

Кредитні картки, які фігурують в справі, не стосуються цього кредитно-заставного договору, а кредитний ліміт по картці був встановлений лише 05.11.2008 в розмірі 500,00 грн.

Картка «Універсальна» № НОМЕР_2 була видана відповідачу окремо від договору від 20.06.2008 № MKXRRX03930007, але інформація про цю картку була вписана в заяву по договору від 20.06.2008 № MKXRRX03930007. Кредитний ліміт на цю картку не був узгоджений та встановлений в день її видачі.

Разом із цим, відповідач не підписував Умов і Правил, Пам`ятки клієнта і Тарифів по договору від 20.06.2008 № MKXRRX03930007, тому такий договір не є укладеним.

Доказів про те, що підписуючи заяву позичальника відповідач розумів і погоджувався саме з тими Умовами і Правилами, що є в справі, немає. На сайті банку немає Умов і Правил, які діяли станом на 20.06.2008.

Споживач фінансових послуг є слабшою стороною в договорі і доказування відповідних обставин покладається на кредитодавця.

Картка № НОМЕР_2 діяла до 30.09.2009 і цей строк не підлягав продовженню, відповідач зняв із картки 499,55 грн і з урахуванням погашення заборгованості залишок позики становив лише 161,15 грн.

Після 30.09.2009 всі зазначені в розрахунку боргу нарахування вказані безпідставно, а про стягнення коштів відповідно до ст. 625 ЦК України банк не просив.

Банк всупереч правилам, за якими сам встановив фіксовану процентну ставку, змінював її розмір, у тому числі, збільшив до 43,3% річних. Доказів належного повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки в справі немає. Тож правомірність нарахування збільшених відсотків з 01.09.2014 і відповідний розмір боргу не доведені.

Обґрунтовуючи рішення в частині розрахунку боргу суд не врахував, що йшлося про два різні кредитні договори, тому вказавши, що відповідач отримав кредит за договором від 20.06.2008 № MKXRRX03930007, суд стягнув кошти на підставі розрахунку, який стосується договору від 20.06.2008 без номера. Розрахунок боргу не відповідає встановленим вимогам до документа та не є належним доказом.

З 22.01.2010 відповідач не погашав заборгованість, для стягнення заборгованості за позикою по картці, що була видана 20.06.2008, спливла позовна давність, про застосування якої він просив.

Суд не встановив строк дії договору б/н від 20.06.2008. Крім того, суд не врахував, що в межах позовної давності може стягуватися лише заборгованість за щомісячними платежами, строк давності за яким не сплив.

Після спливу строку дії картки № НОМЕР_2 відповідач не отримував нові картки і не вчиняв дій, які б свідчили про визнання ним боргу чи переривали б перебіг позовної давності. Відповідач не писав заяв на видачу інших карток, не розписувався за них і наявні в справі дані про інші картки не мають стосунку до спірного боргу.

Банк неправомірно нараховував одні відсотки на інші та штучно збільшував суму боргу.

Задовольнивши позов на 90,35% суд мав право стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1735,62 грн, а не 1921,00 грн.

Суд не мав підстав брати до уваги докази, що не були подані первісно з позовною заявою.

Сторона просить рішення суду в оскарженій частині скасувати та відмовити в позові повністю.

У відзиві на апеляцію позивач АТ КБ «ПриватБанк» вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, зокрема, що питання щодо кредитного ліміту та зміни процентної ставки за кредитом були належно врегульовані і позивач діяв правомірно. Крім того, відповідач неодноразово отримував кредитні кошти в рамках договору з кредитних карток, що випускалися послідовно після випуску першої картки. Строк дії останньої за часом випуску картки був встановлений по жовтень 2021 року, тоді як позов був пред`явлений банком у серпні 2019 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: відповідача ОСОБА_1 адвоката Рішка С.І., який апеляцію підтримав, позивача АТ КБ «ПриватБанк» Дурдинець Р.Ю., яка скаргу не визнала, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та не дає оцінки рішенню в неоскарженій частині (ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів у редакції, що була чинною на час їх виникнення. Враховуючи положення, зокрема, ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1, ст. 5 ч.ч. 1, 3 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 10 ч. 1, ст. 12 ч. 3, ст. 13 ч. 1, ст. 263 ч.ч. 1, 5, ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України та беручи до уваги, що позов пред`являвся з підстав, які згідно з позицією позивача надавали йому право нарахувати та вимагати стягнення боргу за кредитом і процентами та обґрунтовувався відповідним чином, наявність у позивача відповідної правової підстави для нарахування зазначених платежів і для стягнення коштів, правильність застосування норм матеріального права підлягають перевірці судом під час розв`язання спору безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення або інші доводи.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

20.06.2008 ОСОБА_1 заповнив у відділенні Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (зараз - АТ КБ «ПриватБанк») Заяву позичальника № НОМЕР_3 , відповідно до якої банк надав йому кредит у сумі 2304,00 грн, із яких 1920,00 грн на купівлю товару, а 384,00 грн для оплати одноразової винагороди на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» за надання фінансового інструменту за кредитним договором, на строк 12 місяців (з 20.06.2008 по 20.06.2010) зі сплатою за користування коштами процентів за ставкою 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та із забезпеченням кредиту заставою майна на суму 2831,88 грн (а.с. 9, 76 т. 1).

У Заяві зазначено, що «ця заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між мною та банком кредитно-заставний договір».

В полях заяви «Кредитка Універсальна» та «30 днів пільгового періоду» проставлені відмітки, інші поля, в тому числі, щодо кредитного ліміту, валюти та процентної ставки, не містять відміток, у заяві зазначено про видачу 20.06.2008 клієнту кредитної картки НОМЕР_2 , що підтверджується підписами працівника банку ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

20.06.2008 ОСОБА_1 підписав Довідку про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, яка містить, зокрема, такі умови за назвою кредитного продукту «Розстрочка»: сума кредиту - від 250,00 грн до 25000,00 грн; строк кредитування - 12 місяців; процентна ставка - 12% річних на залишок суми кредиту (а.с. 78 т. 1).

Відповідно до рахунку від 20.06.2008 № 11 ОСОБА_1 належало сплатити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 1920,00 грн за придбання холодильника марки «Samsung» (а.с. 79 т. 1).

Поряд із цим, ОСОБА_1 20.06.2008 підписав і Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить, зокрема, такі умови (в оригіналі - російською):

тип кредитної лінії - відновлювальна;

пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних) - 30 днів;

базова процентна ставка за кредитом у гривнях - 3,0% на місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році);

розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості;

строк внесення щомісячних платежів - до 25-го числа місяця, наступного за звітним;

визначені розміри комісій за зняття готівки в банкоматах та коштів з рахунку та інші комісії;

в Довідці міститься текст: «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений(а).» (а.с. 8, 77 т. 1).

До позовної заяви позивач додав Умови і Правила надання банківських послуг (Умови і Правила), час затвердження яких у документі не зазначений (в оригіналі - російською) (а.с. 10-15 т. 1, а.с. 63-68 т. 2), згідно з якими:

ці Умови і Правила визначають умови, на яких банк пропонує клієнтам платіжні картки та інші банківські послуги, зазначені в Заяві та в Пам`ятці клієнта, належним чином заповнена Заява підписується клієнтом і таким чином клієнт висловлює свою згоду, що Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають укладений договір надання банківських послуг (частина І розділ 1 «Вступ» п. 1.1., частина І розділ 2 «Терміни і поняття»);

мінімальний обов`язковий платіж (є обов`язковим для тримачів платіжних карт, які здійснюють операції за кредитною схемою) - це розмір боргових зобов`язань тримача карти, які щомісячно належать до сплати тримачем протягом строку дії карти; даний платіж розраховується як сума овердрафту і суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати процентів і частини заборгованості за кредитом; залежно від виду платіжної карти розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу вказаний у Заяві та в Пам`ятці клієнта і виражений в процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карт (частина І розділ 2 «Терміни і поняття»);

частина І розділ 2 «Умови обслуговування» містить такі положення:

для надання банківських послуг банк… видає клієнту карти, їх вид, строк дії визначений у Заяві та в Пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг; датою укладення договору є дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки банку» Заяви (п. 3.1.);

порядок здійснення платіжних операцій з використанням платіжних карт, а також порядок отримання кредиту регулюється чинним законодавством України, нормами Міжнародних платіжних систем Visa International, MasterCard International, договором, Умовами і Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку; Пам`ятка клієнта оформлюється і є невід`ємною частиною договору тільки у випадках оформлення і видачі платіжної карти за кредитною схемою (п. 3.5.);

пункт 9.12. у розділі «Інші умови» частини І має редакцію, за якою «договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк»;

частина ІІ «Правила користування платіжною картою»:

строк дії карти вказано на лицьовій стороні карти (місяць і рік); карта дійсна до останнього календарного дня вказаного строку (п. 3.1.1.);

строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картами зі встановленим Мінімальним обов`язковим платежем приведені в Пам`ятці клієнта, яка є невід`ємною частиною договору, платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом (п. 5.3.);

строк погашення за кредитом… за платіжними картами без встановленого Мінімального обов`язкового платежу провадиться наступним порядком: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту - у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (поле MONTH) (п. 5.4.);

черговість і розмір погашення боргових зобов`язань здійснюється в порядку, викладеному в Пам`ятці клієнта, яка є невід`ємною частиною договору (п. 5.6.1.).

До вказаного тексту Умов і Правил банк додав дані про актуалізацію окремих їх положень станом на 23.08.2006, на 01.02.2013 і на 19.09.2013 стосовно порядку оформлення кредитних договорів та погашення кредитів особами, які мають вклади (депозити) в банку, запровадження нових кредитних послуг, формування кредитної історії, тарифів, нарахування пені тощо (а.с. 132-141 т. 1).

Суду першої інстанції позивач також надав:

довідку ПАТ КБ «ПриватБанк» без дати її складання, вихідної реєстрації та підпису уповноваженої на складання довідок особи (яка не є належними в розумінні ст.ст. 77-80, 95 ЦПК України доказом щодо відповідних обставин) про те, що:

між банком і ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір без номера від 20.06.2008, за яким:

26.06.2008 була відкрита кредитна картка № НОМЕР_2 з терміном дії «09/09»,

22.01.2010 - кредитна картка № НОМЕР_4 з терміном дії «05/12»,

11.06.2012 - кредитна картка № НОМЕР_5 з терміном дії «06/15»,

11.12.2013 - кредитна картка № НОМЕР_6 з терміном дії «10/17» і

22.03.2018 - кредитна картка № НОМЕР_7 з терміном дії «10/21» (а.с. 72 т. 1);

довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 02.01.2020 № 30.1.0.0/2-20190829РВ про те, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору без номера від 20.06.2008 отримав картки №№: НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 і НОМЕР_7 , остання з яких має термін дії до 10.2021 року (а.с. 131 т. 1)

банківську виписку з даними за період з 01.01.1999 по 27.10.2019 за основною карткою № НОМЕР_2 , якою:

фактичний оборот коштів зафіксований за карткою № НОМЕР_2 починаючи з 05.11.2008, коли на неї був установлений кредитний ліміт у сумі 500,00 грн, фактичне списання кредитних коштів у межах цього ліміту відбулося 19.11.2008 в сумі 499,55 грн;

зафіксований оборот за картками № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 і № НОМЕР_6 ;

зафіксовані встановлення/зміна кредитного ліміту: 05.11.2008 - 500,00 грн, 24.10.2009 - 1200,00 грн, 08.12.2010 - 1400,00 грн, 07.04.2011 - 1600,00 грн, 26.05.2011 - 1800,00 грн, 23.06.2011 - 2000,00 грн, 23.07.2011 - 2400,00 грн, 21.08.2011 - 2800,00 грн, 06.09.2013 - 2590,00 грн, 03.11.2015 - 2220,00 грн, 16.11.2015 - 1990,00 грн (а.с. 63-68 т. 1).

Судам першої та апеляційної інстанцій не були надані позивачем:

окрема заява (Анкета-заява) на укладання за правилами договору приєднання кредитного договору зі встановленням кредитного ліміту на платіжну картку та зі сплатою за користування коштами 36% річних, яка б відповідала вищевказаним Умовам і Правилам та підписаній ОСОБА_1 20.06.2008 Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» як складова кредитного договору;

Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які вказані в підписаній ОСОБА_1 20.06.2008 Заяві позичальника № MKXRRX03930007, що разом із заявою та іншими документами складають кредитно-заставний договір.

Зі змісту позовної заяви, правових позицій сторін випливає та визнано представниками сторін під час апеляційного розгляду справи, що спір виник, а позов був пред`явлений лише щодо правовідносин, пов`язаних із наданням банком відповідачу кредитної картки та встановленням на неї первісного кредитного ліміту в розмірі 500,00 грн, а з відносин, що виникли з кредитно-заставного договору, позов не пред`являвся, позаяк цей договір був виконаний позичальником у строк.

Розрахунок заборгованості позивач склав за договором б/н від 20.06.2008, де визначив борг відповідача станом на 30.06.2019 у розмірі 24086,02 грн, із яких заборгованість: за сумою кредиту - 1987,81 грн, за простроченими процентами - 19775,07 грн, за пенею та комісією - 700,00 грн, а також 500,00 грн фіксованої частини штрафу і 1123,14 грн процентної складової штрафу (а.с. 5-7 т. 1).

У розрахунку заборгованості відображено нарахування процентів за кредитом у періоди:

з 20.06.2008 по 31.12.2012 - за ставкою 36,0% річних;

з 01.01.2013 по 31.08.2014 - за ставкою 30,0% річних;

з 01.09.2014 по 31.03.2015 - за ставкою 34,8% річних;

з 01.04.2015 по 30.06.2019 - за ставкою 43,2% річних.

Станом на 31.03.2015 (останній за часом день нарахування процентів у розмірі, що був узгоджений 20.06.2008 у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», та в меншому розмірі (36,0% річних, 30% річних і 34,8% річних)), визначені:

поточна заборгованість за сумою кредиту - 2354,00 грн;

прострочена заборгованість за кредитом - 55,01 грн;

поточна і прострочена заборгованість за сумою кредиту разом - 2409,01 грн, що не перевищувало встановлений на цей час кредитний ліміт у 2590,00 грн;

загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком) - 145,21 грн;

заборгованість за пенею, комісією - 0,00 грн;

загальна заборгованість за сумою кредиту та процентами - 2554,22 грн.

Загальна заборгованість за сумою кредиту змінювалася з 2409,01 грн станом на 31.03.2015 до 1987,81 грн станом на 06.11.2016, після чого залишалася незмінною, тож за рахунок витрат кредитних коштів, які б здійснювалися позичальником, не зростала.

Тобто, на 31.03.2015 прострочена заборгованість за сумою кредиту становила 55,01 грн, заборгованість за процентами становила 145,21 грн, пеня на таку заборгованість не нараховувалася, загальна заборгованість за сумою кредиту та процентами становила 2554,22 грн, що було меншим за встановлений кредитний ліміт. У подальших місяцях заборгованість за сумою кредиту та процентами сплачувалася позичальником, у межах періоду з 01.04.2015 по 17.12.2018 (дата останнього за часом зафіксованого платежу в сумі 1100,00 грн) позичальником були сплачені 6170,78 грн, з яких за даними розрахунку були скеровані:

на погашення процентів, нарахованих з 01.04.2015, - 4639,58 грн,

на погашення суми кредиту - 421,20 грн,

на погашення комісії - 1100,00 грн,

залишок - 10,00 грн.

Даних про нарахування процентів на проценти, включення процентів до суми кредиту розрахунок заборгованості не містить, у тому числі, таке не вбачається з порядку визначення суми боргу за кредитом у період з 31.03.2015 по 06.11.2016.

Інші дані щодо руху коштів та платіжної (кредитної) картки (карток) позивачем не надавалися.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів та інших юридичних фактів (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч. 1 ЦК України). Користування чужими коштами зазвичай є платним, сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події; якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ч.ч. 1, 2 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору все заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов - достроково) виконання порушеного зобов`язання; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки.

Поряд із цим, за змістом положень Конституції України, ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ) щодо укладання договору про споживчий кредит:

держава захищає права споживачів (ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону № 1023-ХІІ);

договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 626 ч. 1, ст. 627 ЦК України);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 628 ч. 1, ст. 634 ч. 1 ЦК України);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; проценти за кредитним договором, а також забезпечення зобов`язань за кредитними договором, зокрема, штрафом, пенею, які одночасно є видами цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань, є істотними умовами кредитного договору, що випливають із його предмету, правової природи й суті відповідних правовідносин; недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню, за загальним правилом, недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення; споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі (ст.ст. 546, 548, 549, 550, ст. 638 ч. 1, ст. 1054 ЦК України, ст. 11 ч. 4 абз. 2, 3 Закону № 1023-XII));

кредитний договір укладається в письмовій формі, його зміст може бути зафіксований як в одному, так і в кількох документах, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий позичальнику (споживачеві), покладається на кредитодавця (ст. 207 ч.ч. 1, 2, ст. 208 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 639 ч.ч. 1, 2, ст. 1054, ст. 1055 ч. 1 ЦК України, ст. 11 ч. 1, ч. 4 абз. 1 Закону № 1023-XII);

кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним; якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його судом недійсним не вимагається (ст. 215 ч. 2, ст. 218 ч. 1, ст. 1055 ч. 2 ЦК України).

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч. 3 ЦПК України); кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст.ст. 76-81 ЦПК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Виходячи з наявних у справі доказів і матеріалів слід констатувати, що у справі немає в повному обсязі документів, сукупність яких відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг утворює кредитний договір із первісно встановленим лімітом кредитування у 500,00 грн і видачею кредитної картки на умовах кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», передусім немає окремої Анкети-заяви про приєднання до відповідних саме такому договору Умов і Правил кредитування. За обставинами справи єдина підписана 20.08.2008 ОСОБА_1 . Заява позичальника № MKXRRX03930007 із відміченими полями «Кредитка Універсальна» та «30 днів пільгового періоду», у якій був зафіксований факт видачі позичальнику кредитної картки № НОМЕР_2 , була кваліфікована кредитодавцем фактично як заява на укладення обох договорів: кредитно-заставного та договору з первісно встановленим лімітом кредитування у 500,00 грн і видачею кредитної картки на умовах кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Водночас 20.08.2008 ОСОБА_1 підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», якою сторони в письмовій формі узгодили істотні умови кредитування, серед яких проценти за користування кредитом, періодичність і розміри внесення платежів на погашення заборгованості, кредитний ліміт був установлений 05.11.2008 в розмірі 500,00 грн, у подальшому неодноразово змінювався, що підтверджується банківською випискою.

Таким чином, незважаючи на некоректне письмове оформлення договору з первісно встановленим лімітом кредитування у 500,00 грн і видачею кредитної картки на умовах кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» такий договір був укладений фактично, був прийнятий сторонами до виконання та у відповідних межах виконувався. Виконання договору, зокрема, позичальником, було можливим саме з використанням кредитних карток, які він послідовно отримував у межах кредитного договору та оборот за якими зафіксований як у банківській виписці, так і в розрахунку заборгованості.

Умови і Правила визначають загальні умови, на яких будь-яка особа може укласти кредитний договір за правилами договору приєднання, тоді як у Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування) поряд зі змістом Заяви визначаються індивідуальні умови кредитування конкретного позичальника, що можуть відрізнятися від загальних умов. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, процентну ставку за кредитом, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань тощо.

Отже, у справі є докази, що підтверджують узгодження сторонами умов кредитування лише станом на 20.06.2008, саме на цих умовах відповідачу була встановлена базова процентна ставка 3,0% на місяць (36,0% річних), установлений у гривні кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн, який у подальшому неодноразово змінювався банком, а також враховуючи видачу 26.06.2008 кредитної картки № НОМЕР_2 , строк дії якої та фактичного її використання відповідачем підтверджується даними банківської виписки та іншими матеріалами справи, був первісно встановлений строк кредитування, який подовжувався зважаючи на видачу відповідачу та використання ним в обороті з розрахунками за договором інших кредитних карток.

Доказів узгодження в порядку, передбаченому Умовами і Правилами (шляхом оформлення Пам`ятки клієнта, Довідки про умови кредитування чи будь-якого іншого документа з індивідуальними умовами кредитування) інших умов кредитування, в тому числі, щодо умов користування коштами, плати за кредит (процентної ставки та порядку її нарахування), комісій, відповідальності за порушення зобов`язань, використання кредитної картки після 31.03.2015 (останнього дня нарахування процентів за ставкою 36,0% річних або нижчою) у справі немає.

Із урахуванням наведеного, відповідач повинен був ясно, у передбаченій законом, у даному випадку - письмовій формі здійснити своє волевиявлення як щодо укладання, так і щодо продовження дії кредитного договору з індивідуальними умовами кредитування, зміни таких умов шляхом підписання відповідного документа (документів, за потреби - відповідних положень Умов і Правил), у якому (яких) такі умови зафіксовані (вищенаведені норми закону та ст. 203 ч.ч. 3, 4, ст. 205 ЦК України). Дотримання належної форми і порядку укладання, продовження дії договору, зміни умов кредитування є обов`язком саме кредитора - сторони, яка запропонувала укласти договір невизначеному колу осіб, розробила його умови (ст. 634, ст. 641 ч. 1 ЦК України). Ці вимоги закону не були виконані повною мірою, а саме, щодо умов, які не були включені до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у справі немає жодного підписаного відповідачем документа, який би доводив факт узгодження з ним інших, окрім як указаних вище, конкретних індивідуальних умов кредитування.

На час розгляду справи судом не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати умови, на яких були на відповідний час надані банком кошти відповідачу і які не охоплюються умовами Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», зокрема, щодо порядку сплати за кредитом, процентної ставки за кредитом понад 36,0% річних, комісій, які впливають на сукупну вартість кредиту, конкретної відповідальності за порушення грошових зобов`язань, тоді як ці елементи належать до істотних умов кредитного договору. Наданими позивачем документами не встановлюються факти і обставини щодо дійсних умов надання коштів поза тими, що були зафіксовані в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», такі факти і обставини повинні бути встановлені лише письмовим доказом - власне текстом договору з індивідуальними умовами кредитування, що тільки й може бути належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо умов договору.

З огляду на надані позивачем матеріали, відсутність погоджених сторонами індивідуальних умов кредитування поза визначеними Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», доводи позову щодо таких інших умов надання коштів не можуть бути враховані. Здійснення сторонами певних цивільних прав і обов`язків, що виникли внаслідок їхніх дій, не спростовує факту недотримання належної форми договору, сама по собі сплата певних платежів відповідачем не може свідчити про належне досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, про обізнаність з усіма умовами договору, якщо не були дотримані вимоги закону щодо відповідного оформлення правовідносин.

Розрахунок заборгованості за відсутності інших необхідних доказів не є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо заборгованості за елементами, які не охоплюються узгодженою сторонами Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Розрахунку відповідно до узгоджених умов договору за весь період, за який були пред`явлені вимоги про стягнення боргу, позивач не надав.

Позивач визначив і пред`явив до стягнення проценти, нараховані з 01.04.2015 за ставкою 43,20% річних за відсутності будь-яких доказів дотримання встановленого порядку щодо внесення змін до договору, узгодження з позичальником як зі споживачем фінансових послуг такого збільшення процентної ставки за кредитом, яке є істотним. Сплачені позичальником починаючи з 01.04.2105 кредитору 6170,78 грн розподілялися за складовими заборгованості, на погашення яких вони скеровувалися, виходячи з нарахування процентів за ставкою 43,20% річних, безпідставне нарахування яких своєю чергою спотворювало базу нарахування, оскільки впливало на визначення заборгованості за сумою кредиту, за процентами, за комісією, та, відповідно, спотворювало всі подальші нарахування.

Тобто, розрахунок заборгованості за кредитним договором після 31.03.2015 здійснений на невірній базі щодо елементів заборгованості та щодо підстав для нарахування процентів, тому є припущенням і не підтверджує відповідну заборгованість. Поряд із цим, апеляційний суд констатує, що нарахована за ставкою 34,80% річних заборгованість за процентами в сумі 145,21 грн, що існувала станом на 31.03.2015, була, зважаючи на обсяг платежів та динаміку обліковуваної заборгованості, сплачена позичальником після цієї дати, а загальна сума здійснених позичальником сплат (6170,78 грн) у 2,56 рази перевищує суму заборгованості за кредитом (2409,01 грн) і у 2,42 рази перевищує загальну заборгованість за сумою кредиту та процентами (2554,22 грн).

За таких умов, сплачені відповідачем з 01.04.2015 по 17.12.2018 кошти в сумі 6170,78 грн підлягають врахуванню в подальших розрахунках між сторонами, що можуть виникнути з кредитного договору від 20.06.2008 без номера з первісно встановленим лімітом кредитування у 500,00 грн і видачею кредитної картки на умовах кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 висловила правову позицію щодо укладення кредитного договору зі споживачем фінансових послуг за правилами договору приєднання та стягнення на вимогу кредитора боргу за таким договором, згідно з якою покладання на слабшу сторону - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору за обставин, коли пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, не відповідає основним засадам цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, принципу справедливості, добросовісності та розумності.

З огляду на обставини справи, характер спірних правовідносин та суть висновку, сформульованого в указаній постанові Великої Палати Верховного Суду, такий підлягає врахуванню в спорі.

Поза тим, за обставинами справи між сторонами виникли кредитні правовідносини, оскільки попри вади оформлення правовідносин договір 20.06.2008 був укладений, основні істотні умови кредитування за ним були в письмовій формі узгоджені Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», проте, в подальшому права відповідача як споживача фінансових послуг не були дотримані, доказів належного узгодження сторонами умов договору поза тими, щодо яких була досягнута згода 20.06.2008, позивач суду не надав.

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

У справі, що розглядається (з урахуванням меж апеляційного оскарження), таких підстав для стягнення боргу в заявленому кредитором обсязі та за відповідними елементами немає, розрахунок пред`явлених до стягнення сум не можна визнати обґрунтованим, здійсненим відповідно до чітко визначених і погоджених сторонами умов кредитування та підтвердженим доказами. Вирішуючи вимоги позову про стягнення суми кредиту та процентів суд першої інстанції не врахував дійсних обставин і умов, з урахуванням яких були визначені кредитором відповідні суми, де заборгованість за кредитом слугувала базою для нарахування процентів.

Позивач, розпорядившись процесуальними правами та здійснюючи обов`язок доказування вільно, на власний розсуд не виконав свого обов`язку доказування підстав і умов для стягнення вищевказаних елементів боргу за кредитним договором, хоча перешкод у доказуванні не мав. Доводи сторони в частині, яка не знайшла свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Дані розрахунку заборгованості та банківської виписки свідчать про те, що виконуючи умови договору частково та здійснюючи нерегулярні платежі позичальник переривав перебіг позовної давності, найтриваліша за часом перерва між платежами мала місце з 14.12.2016 по 03.05.2018, а позов про стягнення боргу був кредитором пред`явлений у межах трирічної позовної давності від дня останнього за часом здійсненого позичальником платежу (17.12.2018) (ст.ст. 256, 257, ст. 261 ч.ч. 1, 5, ст. 264 ч. 1 ЦК України). Доводи апелянта про пропущення позивачем позовної давності необґрунтовані.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду про часткове задоволення позову та заперечив проти стягнення з нього коштів, доводи і вимоги апеляції відповідача підлягають врахуванню по суті відповідно до встановленого під час апеляційного розгляду справи.

Відтак, з урахуванням положень ст. 367 ч. 1 ЦПК України і на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 цього Кодексу апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та розподілу судових витрат скасувати, в позові - відмовити.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,

рішення Міжгірського районного суду від 7 травня 2020 року в частині задоволення вимог позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» боргу в сумі 21762,88 грн (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 88 коп.) та в частині стягнення судового збору в сумі 1921,00 грн скасувати,

у цих вимогах позову - відмовити.

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 2603,43 грн в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 25 квітня 2022 року.

Судді