Справа № 465/1299/17 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1669/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Жукровська Х.І.,

з участю представника апелянта - адвоката Чорній І.А., представника відповідача - адвоката Попівняка Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Українська страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

в березні 2017 року позивачка звернулася в суд із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в сумі 180 600 грн 00 коп., та моральної шкоди в сумі 65 000 грн 00 коп., а також судових витрат.

Позов мотивувала тим, що 17 вересня 2016 року о 23:00 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася в напрямку до вул. Стрийська по вул. Наукова від вул. Кульпарківська, що у м. Львові. Доїхавши до пристрою оптичної сигналізації, неподалік будинку № 35 по вул. Наукова, що у м. Львові, зупинилася, оскільки горів червоний сигнал. Попереду автомобіля позивачки під час зупинки в нерухомому стані знаходився автомобіль марки «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобіль марки «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 перебував у середній смузі руху дороги, яка складається із трьох смуг. Перебуваючи в нерухомому стані позивачка відчула різкий удар у задню частину автомобіля, внаслідок чого по інерції її транспортний засіб відкинуло в автомобіль, який стояв попереду. Вибираючись з авто, ОСОБА_1 побачила пошкодження іншого автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_3 .

Перебуваючи в шоковому стані в позивачки вдома різко погіршився стан здоров`я. В Новояворівській районній лікарні № 1 у неї виявили струс мозку, забій шийного відділу хребта, садна на спині, забій грудної клітки, в результаті чого її було госпіталізовано. Витрати на лікування становлять 15000, 00 грн, що підтверджується чеками.

Постановою Сихівського районного суду м. Львові від 27 грудня 2016 року ОСОБА_3 визнали винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за статтею 124 КУпАП та звільнено від покарання на підставі статті 38 КУпАП.

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 відновленню не підлягає. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачці 180 600, 00 грн майнової шкоди та 65 000, 00 грн моральної шкоди, яка полягає у переживаннях, які вона перенесла під час дорожньо-транспортної пригоди, порушенні звичного способу життя у зв`язку із відсутністю автомобіля, що викликало суттєві незручності у пересуванні. На підставі вищевикладеного, просила позов задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24 січня 2021 року до участі у справі як співвідповідача залучено Приватне акціонерне товариство "Українська страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 моральну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 20 000, 00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на події 17 вересня 2016 року за яких їй з вини відповідача була заподіяно майнову та моральну шкоду і про які вона вказала в позовній заяві. Зазначає, що внаслідок дій відповідача, її автомобіль відновленню не підлягає. Таким чином, відповідач, як водій джерела підвищеної небезпеки автомобіля марки «Мерседес» р.н. НОМЕР_3 , повинен відшкодувати їй 180 600, 00 грн. Витрати на лікування становлять 15 000 грн, що підтверджується чеками, долученими до матеріалів справи.

Звертає увагу й на те, що їй завдано і моральну шкоду, яка полягає у психічних переживаннях, які вона перенесла під час дорожньо-транспортної пригоди, порушення звичного стану життя у зв`язку із відсутністю автомобіля, що викликало суттєві незручності у пересуванні, зокрема, не могла доглядати престарілого батька, який хворий. Моральну шкоду оцінює в розмірі 65 000, 00 грн.

Подані нею на підтвердження позовних вимог докази, судом першої інстанції враховані не були, у зв`язку з чим просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ "Українська страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

10 вересня 2021 року від представника ПрАТ "Українська страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" - адвоката Бондарук І.Ю. на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу. Покликаючись на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтю 23 ЦК України, Звіт № С -00617, а також те, що позовні вимоги позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, та окрім того, позивачем пропущені строки для подання до ПрАТ «УСК» Княжа Вієна Іншуранс Груп» заяви про страхове відшкодування у зв`язку із заподіянням шкоди майну та здоров`ю, які є присічними та не підлягають поновленню навіть в разі наявності поважних причин їх пропуску, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року - без змін.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_2 не надходив.

Рішення суду першої інстанції співвідповідачами в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 17 вересня 2016 року у м. Львові відбулася ДТП за участю автомобілів марки «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 під керування позивачки, марки «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_4 та автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням відповідача.

Постановою Сихівського районного суду м. Львові від 27 грудня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП, яка мало місце 17 вересня 2016 року за статтею 124 КУпАП та звільнено на підставі статті 38 КУпАП.

Автомобіль марки «Mercedes Benz 211» д.н.з. НОМЕР_3 , 2002 року випуску є забезпеченим транспортним засобом, що підтверджується полісом № АК/6054720, виданим ПрАТ «УСК» Княжа Вієна Іншуранс Груп» 19 вересня 2016 року, який був чинним на момент ДТП.

Відповідно до звіту № С-00617 про вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складено 07 листопада 2016 року, ринкова вартість КТЗ позивача до пошкодження - 103 651, 20 грн; вартість відновлювального ремонту - 159 974,06 грн (включаючи ПДВ на матеріали фарбування та запасні частини); значення коефіцієнту фізичного зносу приймається рівним 0.7, оскільки термін експлуатації КТЗ більше 12 років; вартість матеріально збитку - 103 651,20 грн.; вартість КТЗ в пошкодженому стані - 40 000 грн.

З матеріалів справи убачається, що позивачкою визнано, що в результаті вищевказаної ДТП, автомобіль «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 відновленню не підлягає.

Також убачається, що 12 квітня 2017 року позивачка подала до ПрАТ «УСК» Княжа Вієна Іншуранс Груп» заяву на виплату, згідно із якою вона погодилась із розрахунком страхового відшкодування в розмірі 63 651 грн 20 коп., мінус франшиза 500,00грн, про що складено страхові акти № 86 від 14 червня 2017 року, № 86-1 від 27 липня 2017 року, і таке виплачено їй частинами 20 червня та 28 липня 2017 року.

Позивачкою не заперечується, що із заявою до страхової компанії про відшкодування шкоди, пов`язаної з її лікуванням, вона не зверталась, як і не подавала заяву страховій компанії про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як зазначено в підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15-ц (провадження № 61-13692св18) зроблено такий висновок: «Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди».

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 336/7617/15-ц (провадження № 61-4551св18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц (провадження № 61-6829св20), що свідчить про однакове його застосування усіма судовими палатами Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», автомобіль позивачки є технічно знищеним, що не заперечуються нею.

Враховуючи, що ОСОБА_1 залишила пошкоджений автомобіль собі, страховик виплатив їй страхове відшкодування в узгодженому з потерпілим розмірі, визначеному на підставі вищенаведених положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто у повному обсязі відшкодувало заподіяну майнову шкоду, відсутні правові підстави для стягнення відшкодування шкоди з винної у ДТП особи ОСОБА_3 , у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу слід було відмовити саме з цих підстав.

В частині вирішення позовних вимог про стягнення витрат на лікування та реабілітацію, позивачкою за допомогою належних та допустимих доказів не доведено, як необхідність самих витрат, так і необхідність їх здійснення. А отже, у задоволенні цієї вимоги слід було відмовити саме з підстав її недоведеності.

Однак, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення в частині стягнення завданої майнової шкоди з відповідачів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів того, що вона зверталася до ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» щодо здійснення страхового відшкодування в результаті вищевказаної ДТП, тому без дотримання цієї процедури, пред`явлення вимог до винуватця ДТП є передчасним.

У цьому зв`язку, колегія суддів приходить до переконання, що мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині підстав для відмови у стягненні завданої майнової шкоди слід змінити, виклавши її в редакції цієї постанови, оскільки до таких висновків місцевий суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 23 ЦК України передбачено, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (пункт 4 частини другої статті 23 цього Кодексу).

Як зазначено у частині третій та четвертій статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, суд першої інстанції правильно врахував, що винними діями відповідача ОСОБА_3 позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що остання не має можливості користуватись фізично знищеним транспортним засобом, пригода травмувала її психіку та здоров`я, призвела до розладу нормального життя, що породило негативні переживання у зв`язку із втратою автомобіля, та ушкодженням здоров`я, внаслідок чого позивачка зазнала душевних та моральних страждань. При цьому суд виходив з вимоги розумності та справедливості, а також того, що моральна шкода не є способом збагачення, а її розмір має відповідати ступеню фізичних та душевних страждань особи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що рішення в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є незаконним, відтак у цій частині його слід залишити в силі.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином,колегія суддів прийшла до переконання, що мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині підстав для відмови у стягненні завданої майнової шкоди слід змінити, виклавши її в редакції цієї постанови, оскільки до таких висновків місцевий суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновок апеляційного суду про зміну мотивувальної частини рішення суду першої інстанцій в частині вирішення позовних вимог в одній частині та залишення без змін резолютивної частини рішення у цій частині, а також про залишення без змін рішення суду в решті, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу, у зв`язку із чим, розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 159 974 грн 06 коп. вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та 15 000,00 грн витрат на лікування та реабілітацію змінити, виклавши мотивувальну частину рішення у цій частині, в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич