Справа № 541/3411/21
Провадження №2/541/302/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 квітня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В. М.,

секретаря судового засідання Калініченко Л. О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, третя особа - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, третя особа - ОСОБА_3 .

Просив визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на будинок АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи позовні вимоги тим, що 13 січня 2000 року бабуся позивача ОСОБА_4 купила у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі- продажу, який ними був посвідчений в Миргородській філії Товарної біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» та не підлягав подальшому нотаріальному посвідченню.

Власник спірного будинку бабуся позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і позивач планував оформити спадщину на вказаний будинок у нотаріуса. При зверненні до нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на будинок не відповідає вимогам цивільного законодавства України. До цього часу спадщина не оформлена, а тому позивач вимушений звернутися до суду.

Відповідно до ухвали суду від 21 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21 березня 2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27 квітня 2022 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав (а. с. 2 зворот,42).

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив чи заперечення проти позову суду не надала (а.с. 32,33,35,43)

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та в установленому законом порядку, в раніше направленій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність. Не заперечувала проти задоволення позову (а.с. 41).

Суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 13.01.2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на Миргородській філії товарної біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» був укладений договір купівлі-продажу, який на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та відповідно до умов договору (п. 5.3.) не підлягав нотаріальному посвідченню. За цим договором ОСОБА_4 купила у ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса АДРЕСА_1 , який зареєстрований Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації 28.01.2000 в реєстровій книзі № 1 за реєстровим номером 308 (а. с. 4) за ОСОБА_4 .

Згідно довідки Дочірнього комунального підприємства «Миргородтехінвентаризація» від 30 липня 2021 року № 497-Д право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса АДРЕСА_1 зареєстровано в ДКП Миргородтехінвентаризація» в реєстровій книзі № 1 за реєстровим номером 308 за ОСОБА_4 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кибенці Миргородського району Полтавської області померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 12.06.2020 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса АДРЕСА_1 , який набутий спадкодавцем 13.01.2000 року на підставі договору купівлі-продажу від 13.01.2000, який був укладений на товарній біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості». Право власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_4 зареєстровано Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації, що підтверджується довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 30 липня 2021 року № 497-Д.

Позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 23.03.2018 року, виданого повторно, свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 03.06.1965 року (а. с. 11, 12).

Відповідно до копії заповіту від 12.05.2022 року ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті, належний їй житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_1 (а. с. 48).

Позивач ОСОБА_1 в шестимісячний термін звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечної Н. П. (а. с. 45 зворот).

Інший спадкоємець ОСОБА_3 , згідно спадкової справи не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.45-49).

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечної Н. П. від 13 грудня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса АДРЕСА_1 після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із не виконанням вимоги ст. 657 ЦК України, оскільки договір купівлі- продажу житлового будинку, або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (а. с. 9).

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за заповітом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233, 1247, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

З правової позиції, висловленої Верховним Судом, при розгляді справи № 6-66цс13, слідує, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи те, що спірна квартира придбана 13 січня 2000 року, суд, розглядаючи спірні правовідносини, керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР та Законом України «Про власність».

Згідно ст.128 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі - продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією стороною є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

За статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно з приписами частини 1 статті 47 ЦК УРСР, недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору.

Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього.

В судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору сторонами досягнуто всіх істотних умов, договір виконано сторонами у повному обсязі, тому ОСОБА_4 , в силу статті 145 ЦК УРСР є добросовісним набувачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення сторонами спірної угоди, громадянин набуває права власності внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Оскільки померлою ОСОБА_4 укладена угода, яка не суперечить закону, вона була власником придбаного майна.

Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 на праві власності будинку садибного типу з господарськими спорудами підтверджений, а тому зазначений будинок входить до складу спадщини після її смерті.

Позивач є спадкоємцем за заповітом майна, яке належало померлій бабусі ОСОБА_4 , вчинив дії по прийняттю спадщини, тому ОСОБА_1 набув право на це майно в порядку спадкування. Інший спадкоємець ОСОБА_3 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на будинок садибного типу з господарськими спорудами померлої ОСОБА_4 порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Керуючись ст. 12 ЗУ «Про власність», ст.ст. 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст. ст. 5,10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Хейлівщина Чорнухинського району Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_4 на будинок садибного типу з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Хейлівщина Чорнухинського району Полтавської області, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5

Третя особа: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: В. М. Куцин