Справа № 404/3733/21
Провадження № 2/396/68/22
РІШЕННЯ

Іменем України

21.04.2022 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу №404/3733/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Самойленко Петро Миколайович до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом, в якому просить стягнути завдані збитки в порядку регресу в розмірі 6959,65 грн, судовий збір в розмірі 908 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 8644,50 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ПП «ВІСМУТ», було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 23.10.2018 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Фольксваген» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 20.12.2018 року у м. Кропивницький по вул. Н. Пятихатській мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Камаз» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням відповідача та автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Фольксваген», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що підтверджується Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограду та довідкою поліції.

Відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Кіровограду від 08.02.2019 р. водія ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно рахунку фактури № KS000000168 від 26/12/2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Фольксваген», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » склала: 105 959,65 грн.

За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування на підставі страхового акту № 00374-02 від 14.01.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі: 105 959,65 грн, що підтверджується платіжним дорученням.

Факт ДТП 20.12.2018 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого, в сумі 105 959,65 грн.

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 105 959,65 грн.

Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 105 959,65 грн, заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 20.12.2018 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 105 959,65 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача як водія транспортного засобу «Камаз» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », була застрахована за Полісом №AM 6227178 в ПрАТ «УПСК», то ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «УПСК», з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом № AM 6227178 з вирахуванням розміру франшизи 1 000,00 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням ПрАТ «УПСК» склала: 6 959,65 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою від 17.08.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки, крім того, був повідомлений телефонограмою на номер телефону НОМЕР_4 , яку отримав.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі третьої особи.

За відсутності відзиву справа розглядається на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ПП «ВІСМУТ», було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 23.10.2018 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Фольксваген» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов якого, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування (а.с.15-17).

20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » укладено Договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги (а.с.9-11), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору (а.с.12). В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 6-01 від 23.10.2018 року

20.12.2018 року у м. Кропивницький по вул. Н.Пятихатській мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Камаз» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням відповідача та автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак « НОМЕР_1 » (а.с.20-21).

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Фольксваген», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що підтверджується Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда (а.с.28) та довідкою поліції (а.с.22-23).

Відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2019 р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.28).

Згідно зазначеної постанови від 08.02.2019 року, ОСОБА_2 20.12.2018 року о 17.10 год. по вул. Пятихатській в м. Кропивницьку, керуючи транспортним засобом марки «Камаз» д.н.з. « НОМЕР_2 », не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з. « НОМЕР_3 », внаслідок чого автомобіль «ВАЗ» здійснив зіткнення з транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. « НОМЕР_1 », який рухався попереду, завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Водій ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124, КУпАП. Від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Заподіяна матеріальна шкода.

Згідно даних з єдиної централізованої бази МТСБУ, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу КАМАЗ 65117 д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 станом на 20.12.2018 року була зареєстрована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» поліс № АМ 6227178. Ліміт, який передбачений полісом за заподіяну шкоду складав 100000,00 грн, розмір франшизи - 1000,00 грн (а.с.46,47).

ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «УПСК», з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с.29-30).

ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом № AM 6227178 з вирахуванням розміру франшизи 1 000,00 грн.

Відповідно до старохового акту №00374 від 14.01.2019 року сума страхового відшкодування становить 105 959 грн 65 коп (а.с.44).

Згідно платіжного доручення №811 від 14.01.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з. « НОМЕР_1 » в розмірі 105959 грн 65 грн, тобто здійснило страхове відшкодування (а.с.44 зворотня сторона).

З метою досудового врегулювання спору, 27.12.2019 року та повторно 08.02.2020 року Відповідачеві було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, а саме різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням ПрАТ «УПСК» в розмірі 6959,65 грн (а.с.48-49).

Вказана сума відповідачем не відшкодована.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права особи, якою сплачено страхові виплати за завдану шкоду, звернутися до особи, яка визнана винною у заподіянні такої шкоди, з позовом про відшкодування збитків в порядку регресу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону визначено, що страховою виплатою є така сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових плат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частинами 1, 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст.6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування (ст.9).

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Згідно приписів п.38.1.1.ст.38 вищевказаного Закону, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Нормами ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пленум ВССУ в п.4 Постанови від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», визначив наступне: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом частини шостої цієї статті, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою..

Оскільки обставини ДТП, внаслідок якого було заподіяно збитки власнику автомобіля «Фольксваген» д.н.з. « НОМЕР_1 », що був учасником ДТП, а також наявність вини відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, встановлені, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування і відповідно до умов, визначених у ньому, здійснив відшкодування завданих збитків у повному обсязі в розмірі 105959,65 грн, у зв`язку з чим до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди.

Враховуючи, що на підставі договору №20/12/2019 про відступлення права вимоги, право вимоги до завдавача шкоди перейшло до позивача.

Оскільки страхової виплати відповідача за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яка була зареєстрована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» поліс № АМ 6227178 не було достатньо для відшкодування завданої ним шкоди, так як ліміт, який передбачений полісом за заподіяну шкоду складав 100000,00 грн, розмір франшизи - 1000,00 грн, а сума відшкодування склала 105959,65 грн, то саме відповідач, який несе відповідальність за нанесену шкоду, зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності за полюсом страхування його автомобіля у розмірі 6959,65 грн.

Отже, позовні вимогив цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір, який становить 908,00 грн.

З приводу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із поданих до суду документів слідує, що позивачу надавалася правова допомога Адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі голови адвоката Самойленка Петра Миколайовича на підставі договору про надання правничої допомоги №1 від 10.12.2019 року (а.с.51-52). За фактом надання послуг адвокатом, подано додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги від 10.12.2019 року з актом приймання-передачі правової допомоги від 09.01.2021 на загальну суму 8644,50 грн. (а.с.52 зворотня сторона), та сплачені послуги адвоката згідно з платіжним дорученням №61 від 11.01.2021 року (а.с.53).

Як слідує з акту про приймання-передачі правової допомоги, адвокатом надана наступна правова допомога: вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції - 1,5 год. - 1728,90 грн, підготовка та відправка запитів до поліції та суду про отримання адмін. матеріалів по ДТП - 1 год. - 1152,60грн, підготовчка позовної заяви для подачі позову до суду - 3 год. - 3457,80 грн, підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до суду - 1 год. - 768,40 грн, підготовка заяв, клопотань до суду 0,5 год - 384,20 грн, представництво інтересів позивача в Кіровському районному суді м.Кіровограда - 1 год. - 1152,60 грн. Загальна вартість 8644,50 грн (а.с.52).

Разом із цим, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу 8644,50 грн не є співмірним із складністю справи, наданими адвокатом послугами та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову.

Так, витрачення 1,5 години на вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції, 1 год. підготовки та відправки запитів до поліції та суду про отримання адмін.матеріалів по ДТП, 3 год. - на підготовку позовної заяви та 1 год. - на підготовку процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову є неспівмірним зі складністю спору про відшкодування збитків в порядку регресу, практика якого є стала та неспівмірна з ціною позову, що становить 6959,65 грн та все вищеназване поглинаються підготовкою написання позовної заяви до суду, що становить 3 години та вартує 3457,80 грн.

Час, витрачений на вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції, на підготовку та відправку запитів до поліції та суду, виготовлення необхідної кількості примірників позову в загальному обсязі 3,5 годин є необґрунтованим, враховуючи те, що підготовка позовної заяви зайняла 3 години, крім того доказів на підтвердження фактичного виконання вказаних послуги не надано. Отже, ці послуги є непідтвердженими.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12.05.2021 у справі № 873/79/20.

З приводу підготовки заяв, клопотань до Кіровського районного суду м.Кіровограда, суд зазначає, що жодних клопотань до Кіровського районного суду м.Кіровограда, матеріали справи не містять, так само як і не містять докази представництва інтресів адвокатом в Кіровському районному суді м.Кіровограда, тому дані пунки в акті приймання-передачі правової допомоги, є не підтверджені, оскільки такі послуги не надавалися адвокатом.

Суд зауважує на тому, що витрати на аналіз законодавства, судової практики, підготовку додаткових пояснень чи інших процесуальних документів, які не є заявами по суті справи, і вчинення (виконання) яких не вимагається, згідно з процесуальним законом, не є обов`язковими для відшкодування у кожному без винятку випадку.

Суд враховує не лише те, чи передбачено виконання цих робіт договором, але й чи відповідають вони критерію необхідності - чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання - чи вплинули вони на перебіг розгляду справи.

Більш того, в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статті 141 ЦПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вважає, що дана справа не є складною, підготовка написання даного позову не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, крім того, враховуючи ціну позову, яка становить 6959,65 грн, адвокат просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 8644,50 грн, які є набагато більшими ніж ціна позову, тобто неспівмірними з ціною позову у відповідності до ст.141 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3457,80 грн - 3 год., що включає в себе вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції, підготовка та відправка запитів, підготовка позовної заяви та процесуальних документів в кількості необхідних для суду, оскільки заявлена представником позивача сума витрат на правничу допомогу не є співмірною зі складністю справи та розумністю розміру суми гонорару адвоката, витрат часу адвокатом на підготовку позову та ціною позову.

Керуючись ст.27 Закону України «Про страхування», ст.22, 1187,1188,1194 ЦК України, ст.ст.4, 19, 81,82,141, 263-265, 274 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , на користь ФОП ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 (р/р НОМЕР_7 в АТ «Ощадбанк»), завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6959 (шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3457 (три тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн 80 коп.

Всього підлягає стягненню 11325 (одинадцять тисяч триста двадцять п`ять) грн 45 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 06.04.2022 року.

Суддя: А. А. Русіна