Справа № 2-568/09
Провадження № 2-в/185/47/22
У Х В А Л А

20 квітня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Косики К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні суду цивільну справу за заявою приватного акціонерного товариства "Банк Фамільний" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

встановив:

Ухвалою суду від 21 січня 2022 року Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області доручено вирішити питання щодо відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2-568/09 за позовом ТОВ "Банк Фамільний" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши зібрані матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, визначено територіальну підсудність справ підсудних Калінінському районному суду м.Донецька - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Згідно з ч.1 ст.494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч.2 ст.494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень за № 17082147 міститься текст рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 12 червня 2009 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З листа Горлівського ВДВС Східного МУ МЮ (м.Харків) від 06.08.2022 року вбачається, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2-568 від від 12 червня 2009 року, виданого Калінінським районним судом м.Донецька про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь банку боргу в сумі 28849,20 грн солідарно.

Цивільна справа №2-568/09 за заявою приватного акціонерного товариства "Банк Фамільний" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не надходила та не передавалася.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе встановити, що 12 червня 2009 року Калінінським районним судом міста Донецька було ухвалено рішення у справі №2-568/09, яким з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 3995,52 грн, відсотки за користування кредитом у розмірі 2578,36 грн, суму штрафів за прострочку погашення кредиту у розмірі 21960 грн, судовий збір в сумі 285,32 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30,00 грн, а всього 28849,20 грн.

У зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що йому надано достатньо матеріалів для відновлення втраченого судового провадження в частині рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 12 червня 2009 року у справі №2-568/09.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 81, 258-260, 493, 494 ЦПК України, суд,

постановив:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі №2-568/09 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 12 червня 2009 року.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 12 червня 2009 року в справі №2-568/09 в такій редакції:

"РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2009 року

Калінінський районний суд міста Донецька у складі:

головуючого судді М.М. Федорчук

при секретарі А.В.Болхової

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просить стягнути на його користь з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 533 грн. 88 коп., мотивуючи вимоги тим, що 15.09.2005 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , як фізичною особою, було укладено кредитний договір № 517, та відповідно до розділу 1 кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5900 гривень з кінцевим терміном його повернення 14.09.2006 р. та сплатою 23 % відсотків річних, комісійної винагороди у розмірі 200 грн. при отриманні кредиту, та комісійної винагороди за управління кредитом, а відповідач ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання повернути кредит у строки та на умовах оговорених у п. 1.2 договору, а саме щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця наступного за розрахунковим рівними частинами по 491, 67 грн., але в порушення умов кредитного договору отриманий кредит не повертає, не сплачує відсотки за його використання в установлений договором строк, сума кредиту не погашається, та з урахуванням індексу інфляції становить 3995, 52 грн. - сума основного боргу, та відсотки за користування кредитом 2578, 36 грн. Крім того за прострочення строку сплати погашення кредиту, відповідно до п. 4.1. кредитного договору, він повинен сплатити штраф в сумі 30 гривень за кожен календарний день прострочки, що становить станом на 10.12.2008р. - 21 960 грн. Крім того, 15.09.2005 року з метою забезпечення повернення кредиту між банком, відповідачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 , було укладено договір поруки № 1-517, згідно з умовами якого він на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до п. 1.1 зазначено договору поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобовязань за кредитним договором № 517 від 15.09.2005 року, а саме: по поверненню кредиту в сумі 5900 грн. у термін до 14.09.2006 року; по сплаті відсотків за користування кредитом, з розрахунку 23 % річних від суми виданого кредиту, по сплаті штрафу за несвоєчасне повернення кредиту і несвоєчасну сплату відсотків за його використання, у сумі 30 грн. за кожен календарний день прострочки окремо за кожним видом платежу, по достроковому поверненню кредиту у випадках, передбачених кредитним договором.

У судовому засіданні, представник позивача, діючий за довіреністю - ОСОБА_5 , позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечуючи проти того, що він дійсно виступив у якості поручителя свого знайомого ОСОБА_1 по кредитному договору № 517 від 15.09.2005 року, на прохання останнього, не згоден нести з ним солідарну відповідальність, оскільки він сам кредитом не користувався, відповідач ОСОБА_1 запевнив його, що він самостійно буде виконувати зобовязання по кредитному договору, а коли банком було предявлено претензію про погашення кредиту, взнав, що ОСОБА_1 , після отримання суми кредиту, покладені на нього зобовязання по його поверненню, та сплати відсотків не виконує, він, розшукавши останнього звернувся з проханням про погашення заборгованості по кредиту, але ОСОБА_1 , . розгнівавшись на нього заявив йому що би він його з цього приводу більше не турбував.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи та не повідомивши суду поважні причини своєї неявки.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_3 , та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст.. 526, 527, 530, 615 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та інших вимог цього Кодексу, у встановлений договором строк. У разі порушення виконання зобовязання однією стороною, друга сторона має право частково або повністю відмовитися від зобовязання. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень ч.2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що 15.09.2005 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , як фізичною особою, було укладено кредитний договір № 517, та відповідно до розділу 1 кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5900 гривень з кінцевим терміном його повернення 14.09.2006 р. та сплатою 23 % відсотків річних, комісійної винагороди у розмірі 200 грн. при отриманні кредиту, комісійної винагороди за управління кредитом, а відповідач ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання повернути кредит у строки та на умовах оговорених у п. 1.2 договору, а саме щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця наступного за розрахунковим рівними частинами по 491, 67 грн., але в порушення умов кредитного договору отриманий кредит не повертає, не сплачує відсотки за його використання в установлений договором строк, сума кредиту не погашається, та з урахуванням індексу інфляції становить 3995, 52 грн. - сума основного боргу, та відсотки за користування кредитом 2578, 36 грн. Крім того за прострочення строку сплати погашення кредиту, відповідно до п. 4.1. кредитного договору, він повинен сплатити штраф в сумі 30 гривень за кожен календарний день прострочки, що становить станом на 10.12.2008р. - 21 960 грн. Укладення кредитного договору та визначення його умов між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 підтверджується кредитним договором № 517, заявою на видачу готівки № 712-102. (а.с. 8-9, 12).

15.09.2005 року з метою забезпечення повернення кредиту між банком, відповідачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 , було укладено договір поруки № 1-517, згідно з умовами якого він на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до п. 1.1 зазначено договору поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобовязань за кредитним договором № 517 від 15.09.2005 року, а саме: по поверненню кредиту в сумі 5900 грн. у термін до 14.09.2006 року; по сплаті відсотків за користування кредитом, з розрахунку 23 % річних від суми виданого кредиту, по сплаті штрафу за несвоєчасне повернення кредиту і несвоєчасну сплату відсотків за його використання, у сумі 30 грн. за кожен календарний день прострочки окремо за кожним видом платежу, по достроковому поверненню кредиту у випадках, передбачених кредитним договором, що підтверджується договором поруки № 1-517 від 15.09.2005 року (а.с. 10-11).

Згідно довідки - розрахунку про суму заборгованості по кредитному договору № 517 від 15.01.2005р. та витягу з особового рахунку, позивачем визначено заборгованість, яка підлягає поверненню з боку відповідачів на користь позивача - становить 28 533, 88 грн., з яких 3995, 52 грн. є сума заборгованості по кредитному договору, відсотки за користування кредитом - 2578, 36 та заборгованість по штрафу за прострочку погашення кредиту - 21 960 грн. (а.с. 13-14, 15-22).

Таким чином встановлено, що відповідачі в порушення умов кредитного договору № 517 від. 15.09.2005р. та договору поруки № 1-517 від 15.09.2005 року, в порушення закону не виконують взяті зобовязання, а тому у суду є всі законні підстави задовольнити позов позивача, та стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 28 533, 88 грн.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що на нього не можуть бути покладені обовязки по солідарному погашенню отриманої ОСОБА_1 , суми кредиту, відсотків по користуванню кредитом, та штрафних санкцій, оскільки він не користувався кредитом, а ОСОБА_1 , не бажає повернути заборгованість за кредитом, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_3 добровільно взяв на себе обвязки за договором поруки перед банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору, а тому відповідно до ст.. 554 Цивільного кодексу України, оскільки боржником порушенні зобовязання, забезпечені порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники

Стороні на користь якої постановлено судом рішення, згідно положень ст.. 88 ЦПК України суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відносяться судовий збір, визначений від ціни позову та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи розмір яких визначений для даної категорії справ.

Позивачем понесені судові витрати, а саме сплачено судовий збір у розмірі 1 % від ціни позову у сумі 285, 32 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гривень, які підтверджені документально, а тому на його користь з відповідачів повинні бути присуджені понесені судові витрати позивачем у розмірі 315, 32 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 554, 615, 1050, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ТОВ «Банк Фамільний» до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Банк Фамільний» заборгованість за кредитним договором: суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції - 3995, 52 грн., відсотки за користування кредитом у розмірі 2578, 36 грн., суму штрафів за прострочку погашення кредиту у розмірі 21 960 грн., а також судовий збір у розмірі 285, 32 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., а всього 28 849, 20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про його апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України."

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання суддею) та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський