Провадження №2/523/3282/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Єпутатова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Одеська міська рада, Виконавчий комітет Одеської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Романтик 25» про визнання права власності на будівельні матеріали, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору - ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи: Одеська міська рада, Виконавчий комітет Одеської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РОМАНТИК 25», про визнання права власності на будівельні матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання за ним права власності на будівельні матеріали, з яких збудовано будинок та оздоблено квартиру під номером АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 за Договором про взаємні добросусідські зобов`язання від 01.08.2007 року.

Позов мотивується тим, що 30.09.2006 року відповідач ОСОБА_2 придбала у власність будинковолодіння АДРЕСА_2 .

01.08.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про взаємні добросусідські зобов`язання, за умовами якого (п.2), після завершення будівництва ОСОБА_1 передаються у власність дві однокімнатні квартири на першому поверсі будинку, загальною площею не менше ніж 50 кв. м. та підвальне приміщення площею 130 кв.м.

Договором (п.6) передбачено проведення будівельних робіт відповідачем ОСОБА_2 , та оформлення права власності на вказані об`єкти у встановленому порядку (п.7). кошти не сплачувались, оскільки вказані квартири та підвальне приміщення передаються згідно п.1 Договору за створення незручностей безкоштовно.

Фактично будівництво завершене, але відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від укладання акту приймання-передачі вказаних квартир та підвального приміщення ухиляються.

З рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20.11.2018 року (№523/17876/17) та технічного паспорту будинку АДРЕСА_3 загальною площею 27,0 кв. м., квартира №2 загальною площею 27,5 кв. м., а підвальне приміщення площею 166,2 кв. м.

Також, по справі №523/17876/17 відповідачем по справі є забудовник всього будинку, де містяться спірні приміщення - ОСОБА_3 .

Позивач фактично мешкає у спірних приміщеннях, сплачує комунальні платежі.

Іншими судовими рішеннями визначено, що будинок АДРЕСА_2 , відповідає санітарно-технічним, протипожежним вимогам, та є придатним для подальшої експлуатації в якості жилого будинку для цілорічного проживання.

28.07.2021 року ухвалою суду залучено ОСОБА_4 до участі у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, який подав до суду позов про визнання права власності за ОСОБА_4 на будівельні матеріали з яких збудовано будинок та оздоблено квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 пропорційно сплаченим грошовим коштам за договорами взаємних зобов`язань.

Позов ОСОБА_4 мотивується тим, що 29.08.2007 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір взаємних зобов`язань з оздоблення приміщень квартир по АДРЕСА_2 .

Відповідно до умов договору ОСОБА_4 доручає, а ОСОБА_3 приймає замовлення на виконання робіт з оздоблення приміщення квартир АДРЕСА_6 .

Пунктом 6 Договору визначено загальну вартість квартири, що складає 66120 доларів США.

На думку ОСОБА_4 вищезазначений договір був інвестиційним для зведення будинків по АДРЕСА_2 , але укладався в іншій формі. Відповідачі взяли на себе обов`язок щодо виконання робіт із оздоблення приміщень, а саме проведення будівельних робіт зі зведення будинку по АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 сплатив кошти що визначені договором, натомість відповідачі взятих на себе обов`язків не виконали та не передали у власність замовнику збудоване майно.

ОСОБА_4 дізнався, що спірне майно є предметом спору за договором про взаємні добросусідські зобов`язання між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 01.08.2007 року.

ОСОБА_4 посилається на той факт, що в договорі про взаємні добросусідські зобов`язання не вказані номери квартир, які мають бути в майбутньому передані ОСОБА_1 та за них не сплачувались грошові кошти, і навпаки, в договорі взаємних зобов`язань вказано номери квартир, та за будівництво яких було сплачені грошові кошти.

Представник ОСОБА_1 адвокат Дігуляр В.В. надав суду відзив на позов ОСОБА_4 в якому зазначає, що за вказаним договором нібито у спірних квартирах АДРЕСА_6 були проведені оздоблювальні роботи та ОСОБА_4 нібито передав ОСОБА_3 гроші у розмірі 33000 доларів США, однак доказів передачі коштів не надав, також не надано додаток до договору Акт огляду площі квартири (що передбачено п.28 договору). Надано меморіальні ордери за 2020 рік щодо сплати на «утримання будинку», платник ОСОБА_3 , але в них не зазначено за саме які квартири здійснювались платежі. Не зазначено площу вказаних квартир.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що договір про взаємні зобов`язання від 29.08.2007 року, що укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є сфальсифікований та його створено приблизно у 2020 році з метою перешкоджанню ОСОБА_1 визнати право на будівельні матеріали у спірних квартирах.

ОСОБА_1 у відзиві заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки ОСОБА_4 дізнався про існування свого порушеного права 27.12.2021 року більш ніж 3 роки до дати звернення до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Бондаренко О.М. надав суду відзив на позов ОСОБА_1 в якому проти позовних вимог заперечує з підстав того, що договір про взаємні добросусідські зобов`язання не є договором про передачу грошових коштів для будівництва/оздоблення квартир. Обставини укладання договорів інвестування, що виникли в аналогічних правовідносинах між ОСОБА_3 , як забудовника та інвесторами будівництва інших квартир в будинку АДРЕСА_2 , встановлено судовим рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20.11.2018 року по справі №523/17876/17.

Також, у відзиві ОСОБА_3 визнає факт укладання з ОСОБА_4 договору про взаємні зобов`язання, відповідно до якого ОСОБА_3 приймає зобов`язання по виконанню робіт з оздоблення квартири в будинку АДРЕСА_2 . Повна вартість квартири з оздобленням визначена в сумі 66120 доларів США (п.6 договору), частина яких 33000 доларів США передано ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_3 в момент укладання договору. Інша частина коштів 33120 доларів США, передається після отримання документів на право власності на квартири АДРЕСА_7 , строк закінчення оздоблювальних робіт квартири - 4 квартал 2007 року.

Позивач ОСОБА_1 не надав жодного доказу сплати грошових коштів, тому в нього відсутні правові підстави для звернення до суду з такими позовними вимогами.

Ухвалою суду від 25.11.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні 21.02.2022 року, під час розгляду справи по суті, сторони та їх представники, які з`явились в засідання, надали пояснення по справі. Відповідач ОСОБА_5 заявив клопотання про оголошення перерви для надання заперечень на позов третьої особи, через несвоєчасне отримання позовної заяви, яке судом було задоволено.

В судове засідання 20.04.2022 року учасники справи не з`явились, жодних заяв та клопотань не надійшло.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обгрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Суд вважає, що сторони належно повідомлені про час і місце розгляду справи, наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обгрунтованого рішення і можливо вирішити спір по суті.

Судом встановлено:

30.09.2006 року ОСОБА_2 купила будинковолодіння АДРЕСА_2 (а.с.8,т.1).

01.08.2007 року між ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір про взаємні добросусідські зобов`язання (а.с.9,т.1), яким для збереження добросусідських відносин між власниками суміжних земельних ділянок АДРЕСА_8 та АДРЕСА_2 , за скоєння незручностей під час будівництва чотирьохетажного будинку, в порядку компенсації ОСОБА_2 надає ОСОБА_1 дві однокімнатні квартири на першому поверсі, розташовані в будинку що будується із сторони земельної ділянки ОСОБА_1 , загальною площею не менше 50 кв. м. і підвальне приміщення 130 кв. м. (п.2,п.3.2 договору).

Квартири передаються безкоштовно (п.3 договору).

ОСОБА_1 зобов`язується не перешкоджати в будівництві житлового чотирьохетажного будинку, підтримувати необхідні заходи для забезпечення ефективності в розвитку добросусідських відносин (п.4 договору).

Додатком №1 до вказаного договору визначено перелік робіт які за окрему оплату виконує ОСОБА_2 та ОСОБА_5 електрифікація та газифікація спірних квартир, підключення їх до комунальних мереж, електрифікація та водозабезпечення підвального приміщення, зміна конструкції забору (а.с.11,т.1).

29.08.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір про взаємні зобов`язання, відповідно до якого ОСОБА_3 приймає зобов`язання по виконанню робіт з оздоблення квартири в будинку АДРЕСА_2 (а.с.30,т.2).

Повна вартість квартири з оздобленням визначена в сумі 66120 доларів США (п.6 договору), частина яких 33000 доларів США передана в момент укладання договору, що визнано відповідачем ОСОБА_3 . Інша частина коштів 33120 доларів США, передається після отримання документів на право власності на квартири АДРЕСА_7 , докази про що не надано. Строк закінчення оздоблювальних робіт квартири - 4 квартал 2007 року.

Відповідно до технічного паспорту від 01.02.2019 року, на будинок АДРЕСА_2 , в будинку наявні квартири - АДРЕСА_4 загальною площею 27,0 кв. м. та №2 загальною площею 27,5 кв. м. і підвальне приміщення площею 166,2 кв. м. (а.с.55, т.1).

Рішеннями Апеляційного суду Одеської області від 12.01.2016 року по справі №22-ц/785/805/16, Суворовського районного суду м.Одеси від 20.11.2018 року по справі №523/17876/17 не встановлено обставини здачі в експлуатацію будинку АДРЕСА_2 і доказів цього сторонами на час винесення рішення суду - не надано, і навпаки, встановлено обставину відсутності у забудовника будь якого дозволу на будівництво чотирьохповерхового будинку.

Отже, предметом позовів визначено право власності на одні і тіж самі будівельні матеріали, однак з різних підстав.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 :

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Судом не встановлено з наявних доказів, наданих позивачем ОСОБА_1 , зобов`язання ОСОБА_3 відповідати за вимогою позивача, а тому ОСОБА_3 є неналежним відповідачем за вказаним позовом.

Судом також не встановлено з наявних доказів, наданих третьою особою що заявила самостійні вимоги ОСОБА_4 зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , відповідати за вимогою позивача, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є неналежними відповідачами за вказаним позовом.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 :

Правовідносини між зазначеними учасниками справи виникли з правочину, предметом якого є дії сторін правочину щодо нерухомого майна двох однокімнатних квартир та підвального приміщення. Наразі зазначене майно ще не створено. Доказів щодо зобов`язання ОСОБА_2 відповідати перед позивачем ОСОБА_1 щодо предмету позову права власності на будівельні матеріали, суду не надано, а тому позовні вимоги до ОСОБА_2 є передчасними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 :

Правовідносини між зазначеними учасниками справи виникли з правочину, предметом якого є дії щодо зобов`язання сторін правочину на будівництво/оздоблення квартир АДРЕСА_7 та сплати коштів за виконану роботу та будівельні матеріали.

Третя особа у позові, а відповідач ОСОБА_3 у відзиві та в поясненнях наданих в судовому засіданні визнали обставину, що договір від 29.08.2007 року про взаємні зобов`язання є інвестиційним договором та виконувався обома сторонами. Також, відповідач ОСОБА_3 не надав заперечень щодо позову ОСОБА_4 фактично визнавши його вимоги.

Законодавством інвестиційний договір не передбачений, тому він належить до так званих непойменованих договорів. Їх прямо не закріплено в Цивільному кодексі України, однак їх укладення обумовлене ст. 6, що дає право сторонам укласти договір, який не передбачений, але відповідає загальним основам цивільного законодавства.

Згідно частини 3 статті 12ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З частини 1 статті 81ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

Відповідно до ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 цього Кодексу).

Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (стаття 317 ЦК України).

До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заяви ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

ОСОБА_1 не є стороною у спорі за позовом ОСОБА_4 , а від ОСОБА_3 зазначеної заяви не надходило, тому суд відхиляє заяву ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу позовної давності.

Керуючись ст. ст. 5,6, 258-262, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Одеська міська рада, Виконавчий комітет Одеської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Романтик 25» про визнання права власності на будівельні матеріали.

Задовольнити позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору - ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи: Одеська міська рада, Виконавчий комітет Одеської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РОМАНТИК 25», про визнання права власності на будівельні матеріали.

Визнати право власності на будівельні матеріали з яких збудовано будинок та оздоблено квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 пропорційно сплаченим грошовим коштам за договорами взаємних зобов`язань за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ), паспорт НОМЕР_2 , виданий Центральним РВ УМВС в Миколаївській області 28.09.1996 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 .

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 29.04.2022 року.

Суддя