Справа № 464/6475/20
пр.№ 2/464/7/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання: Мерза Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд до Сихівського районного суду міста Львова надійшла позовна заява АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою від 08.12.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначив розгляд справи по суті на 05.01.2021.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 21.01.2008 між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є позивач, як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено Кредитний договір №KF46613, відповідно до умов якого з урахуванням додаткових угод, в т.ч. від 10.10.2016 та 07.11.2016, кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі: транш 1 25000,00 доларів США, транш 2 407439,00 грн., транш 3 135813,00 грн. із терміном погашення не пізніше 21.01.2023, а позичальник зобов`язувався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору та відповідно до графіку.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між банком, як кредитодавцем, та ОСОБА_2 , як поручителем, укладено Договори поруки №KF46613/S-2 від 22.07.2013 та №KF46613/S-2 від 22.07.2012.

Як стверджує позивач, станом на 26.02.2019 розмір заборгованості за Кредитним договором за третім траншем становить 139401,93 грн., з яких 135813,00 заборгованість по тілу кредиту, а 3588,93 грн. заборгованість за відсотками.

28.12.2019 позивачем надіслано на адресу відповідачів вимогу про повернення кредитної заборгованості, яка залишилась без задоволення. У зв`язку із цим, АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості, яка утворилась станом на 26.02.2020.

Аргументи відповідача-1.

Відповідач-1 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 17.03.2020 позивач звертався до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за Кредитним договором №KF46613 від 21.01.2008, яка на даний момент розглядається Сихівським районним судом м. Львова у межах справи №464/1438/20. Відтак, твердження про те, що ним не подано до суду позову самим предметом і з тих самих підстав є неправдивими.

Окрім цього, оскільки рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17.10.2014 по справі №464/6015/14-ц позовні вимоги ВАТ «Електрон Банк» задоволено повністю, стягнуто із відповідачів у даній справі заборгованість за Кредитним договором №KF46613 від 21.01.2008, то вказаний кредитний договір було достроково розірвано. Зважаючи на це, вимога позивача від 27.12.2019 про повернення кредитної заборгованості є безпідставною, а позов до поручителя пред`явлено з порушенням вимог п. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки така є припиненою.

На переконання відповідача, стягнення заборгованості за Кредитним договором №KF46613 від 21.01.2008 є передчасним, оскільки на момент звернення до суду є чинним кредитний договір в редакції Додаткової угоди №1 від 07.11.2016, строк виконання якого, зважаючи на відсутність погодженого графіку погашення кредиту та враховуючи положення п. 8.3., ще не настав.

Зважаючи на те, що відповідач-1 не укладав 10.10.2016 Кредитного договору №KF46613 980 2, №KF46613 980 3, згідно якого йому нібито надано кредит у розмірі 534252,00 грн., то він не виконував вимоги позивача від 27.12.2019 про повернення кредитної заборгованості.

Відповідач-1 зазначає, що грошові кошти за траншем-2 і траншем-3 він не отримував та посилаючись на п. 7.7. Договору вказує, що у Кредитному договорі у редакції від 07.11.2016 не передбачено умов щодо можливості використання наданого кредиту позичальником для погашення боргових зобов`язань за цим або іншим кредитним договором. Відтак, вказані транші не могли видаватись для погашення траншу-1.

Застосування позивачем відсоткової ставки у розмірі 1% річних при розрахунку заборгованості за період з 12.10.2018 по 26.02.2020 є безпідставним, оскільки такий розмір відсоткової ставки відсутній в умовах Кредитного договору №KF46613 від 21.01.2008.

Нарахування позивачем відсотків за кредитом до 26.02.2020 суперечить змісту позову, оскільки в останньому вказано, що вимога про повернення кредиту була надіслана на адресу відповідачів 27.12.2019, а також суперечить судовій практиці.

Аргументи відповідача-2.

Відповідач-2 своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), не скористався та не подав до суду відзиву на позовну заяву.

В судових засіданнях 14.04.2021 та 17.05.2021 представник позивача та представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та у відзиві на позовну заяву. В судове засідання призначене на 21.04.2022 учасники не з`явилися, від представника позивача та представника відповідача ОСОБА_1 надійшли клопотання, в яких вони просять розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

21.01.2008 між ВАТ «Електрон банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №KF46613, згідно із яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 25000,00 доларів США зі строком погашення не пізніше 21.01.2023 зі сплатою 12% річних за користування кредитом, а позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту із сплатою нарахованих відсотків у строки та в порядку, передбаченому кредитним договором.

16.07.2013 між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №KF46613/S-2, згідно із яким остання зобов`язується відповідати перед кредитором ПАТ «Фольксбанк» солідарно із боржником ОСОБА_1 в повному обсязі за своєчасне виконання боржником його зобов`язань за договором основного зобов`язання Кредитним договором №KF46613 від 21.01.2008.

Пунктом 4.2. вказаного договору покури передбачено, що порука згідно цього договору припиняється, зокрема з припиненням основного зобов`язання, а також у разі зміни зазначеного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, ПАТ «ВіЕс Банк», як правонаступник ВАТ «Електрон банк», звернувся до Сихівського районного суду м. Львова із позовом про стягнення кредитної заборгованості, який рішенням від 17.10.2014 по справі №464/6015/14-ц було задоволено, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за Кредитним договором №KF46613 від 21.01.2008 у розмірі 16822,67 доларів США, що станом на 18.06.2014 еквівалентно по курсу НБУ 197310,36 грн.

Вказане рішення набрало законної сили та не оскаржувалось в апеляційному порядку.

У зв`язку із пред`явленням вимоги про дострокове повернення боржниками кредитних коштів шляхом подання до суду позову кредитор змінив строк кредитного зобов`язання, а кредитний договір №KF46613 від 21.01.2008 та Договір поруки №KF46613/S-2 від 16.07.2013 припинили свою дію.

Стороною позивача визнається той факт, що кредитна заборгованість за вказаним вище кредитним договором погашена боржником.

У подальшому, між ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК», та ОСОБА_1 укладено Додаткові угоди №KF46613_980 від 10.10.2016 та №1 від 07.11.2016 до Кредитного договору KF46613 від 21.01.2008, які у зв`язку із припинення дії останнього оцінюються судом як самостійний кредитний договір, умови якого викладені у редакції Додаткової угоди №1 від 07.11.2016 (надалі Кредитний договір).

Згідно із п.п. 3.1.-3.3. Розділу 3 Кредитного договору банк відповідно до умов кредитного договору надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит та зобов`язується належним чином виконувати боргові зобов`язання, що встановлені кредитним договором та законодавством України. Базові умови кредитування узгоджені сторонами в розділі 1 кредитного договору. Якщо в розділі 1 кредитного договору визначені умови, які суперечать тим умовам, що визначені у розділах 2-20 кредитного договору, - умови, визначені у розділі 1 кредитного договору, мають пріоритет і повинні застосовуватись сторонами. В такому випадку, умови, визначені в розділах 2-20 кредитного договору, не застосовуються в тій частині, в якій вони суперечать умовам, що визначені у розділі 1 кредитного договору.

Відповідно до п. п. 9.1.-9.4. Кредитного договору банк здійснює надання кредиту за плату у вигляді процентів, що мають сплачуватися позичальником банку в порядку та на умовах кредитного договору. Проценти сплачуються позичальником в валюті (ах) кредиту. Розмір процентів (процентна ставка) визначений сторонами в розділі 1 кредитного договору. Проценти розраховуються від суми кредиту, що фактично перебуває у користуванні позичальника на кінець операційного дня. Нарахування процентів здійснюється банком щоденно у валюті кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 365/366 днів у році, на суму фактичної заборгованості по кредиту. Сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником в терміни та з періодичністю, що визначені в розділі 1 кредитного договору.

Розділом 1 Кредитного договору визначено базові умови кредитування, а також розмір кредиту, який розподілений на три транші: транш 1 25000,00 доларів США, транш 2 407439,00 грн., транш 3 135813,00 грн. (п. 1.2.); цільове призначення кредиту споживчі потреби (п. 1.3.); строк користування кредитом 180 місяців (п. 1.4.); кінцева дата надання повного виконання боргових зобов`язань: 21.01.2023; кінцева дата надання кредиту: транш 1 21.01.2008, транш 2 і 3 17.10.2016 (п.1.6.); періодичність та розміри погашення кредиту передбачені графіком (п. 1.7).

Відповідно до п. 1.11. Кредитного договору виконання боргових зобов`язань позичальника за кредитним договором забезпечено: іпотекою нерухомого майна (квартира, реєстраційний номер 4211121, загальною площею 81,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_1 ), заставою транспортного засобу (тип ЛЕГКОВИЙ СЕДАН В, марка DACIA, модель LOGAN 1.4, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 р.в., шасі НОМЕР_2 , боржник ОСОБА_1 ), порукою (боржник за правочином забезпечення ОСОБА_2 ).

Згідно із п. 1.8. Кредитного договору платою за кредитним договором є проценти, розмір яких становить за першим траншем - 12 %, за другим траншем з 10.10.2016 18 %, за третім траншем з 10.10.2016 0,0001 %; термін сплати з 1-го до 10-го числа (включно) наступного місяця; періодичність сплати щомісячно протягом строку дії кредитного договору.

Між сторонами погоджено Додаток 1 до Кредитного договору від 10.10.2016, яким затверджено Графік платежів та детальний розпис сукупної вартості кредиту. Графіком передбачено надання кредитором 10.10.2016 грошових коштів за траншем 3 та здійснення позичальником одноразового платежу за тілом кредиту у розмірі 135813,00 грн. 21.01.2023.

Пунктом 7.7. Кредитного договору передбачено, що кредит не може бути використаний позичальником для виконання своїх боргових зобов`язань за кредитним договором та зобов`язань за будь-яким іншим кредитним договором, що укладений між позичальником та банком або третіми особами, якщо про інше не домовлено між сторонами в кредитному договорі.

Відповідно до п. 8.3. Кредитного договору позичальник зобов`язується повертати банку кредит з періодичністю та в розмірах, визначених в розділі 1 кредитного договору та відповідно до графіку з урахуванням пільгового періоду щодо погашення кредиту, якщо такий встановлений кредитним договором. Якщо графік не укладений між сторонами, позичальник зобов`язується повернути банку кредит не пізніше кінцевої дати повного виконання боргових зобов`язань.

Пунктом 9.5.2. Кредитного договору, зокрема передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із своїх зобов`язань передбачених кредитним договором та/або правочинами забезпечення, розмір процентів (процентна ставка) збільшується на 1% річних.

Зазначене вище в цьому пункті кредитного договору збільшення розміру процентів (процентної ставки) здійснюється в будь-який час, починаючи з наступного дня після вчинення позичальником порушення та не пізніше дня усунення вчиненого порушення (абз. 2 п. 9.5.2. Кредитного договору).

Згідно із п. 12.1.8. Кредитного договору банк має право, незалежно від інших положень кредитного договору, вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній ним частині, зокрема за умови прострочення позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за кредитом, наданим на придбання житла, - щонайменше на три календарні місяці.

Таке виконання боргових зобов`язань повинне бути здійснене позичальником:

- протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку, але в будь-якому разі не пізніше 75 (сімдесяти п`яти) календарних днів з дня направлення банком відповідного повідомлення позичальнику (у випадку користування кредитом, забезпеченим іпотекою та кредитом, наданим на придбання житла);

- протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку, але в будь-якому разі не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня направлення банком відповідного повідомлення позичальнику (у випадку користування кредитом який не забезпечений іпотекою та не наданий на придбання житла).

У пункті 20.6. Кредитного договору сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов кредитного договору повинне розглядатися як істотне порушення кредитного договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому кредитним договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених кредитним договором строків виконання боргових зобов`язань, вимагати від позичальника повного дострокового повернення кредиту та інших боргових зобов`язань.

У зв`язку із укладенням Кредитного договору, між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_2 укладено Додаткові угоди №1 від 10.10.2016 та від 07.11.2016 до Договору поруки №KF46613/S-2, які у зв`язку із припиненням дії останнього оцінюються судом як самостійний договір поруки, умови якого викладені у редакції Додаткової угоди №1 від 07.11.2016 та який забезпечує виконання основного зобов`язання за Кредитним договором (надалі Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 «Предмет додаткової угоди» Договору поруки в зв`язку із укладенням 07.11.2016 між кредитором та боржником ( ОСОБА_1 ) додаткової угоди №1 до Кредитного договору №KF46613 від 21.01.2008, поручитель ( ОСОБА_2 ) підтверджує свої зобов`язання перед кредитором за виконання боржником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором №KF46613 від 21.01.2008.

Як встановлено п. 1.2. Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно із боржником у повному обсязі за своєчасне виконання боржником його зобов`язань за договором основного зобов`язання, а саме: сплатити кредитору заборгованість по кредиту (основний борг) у межах: транш 1 25000,00 доларів США; транш 2 407439,00 грн.; транш 3 135813,00 грн. в строки та на умовах, передбачених у договорі основного зобов`язання, сплатити кредитору заборгованість по процентах, нарахованих на суму основного боргу, комісії та штрафні санкції в строки, розмірах та на умовах, передбачених у договорі основного зобов`язання; виконати всі інші обов`язки передбачені договором основного зобов`язання та додатками (додатковими угодами) до нього, якщо такі є чи будуть укладені у майбутньому.

Пунктом 4.3. Договору покури передбачено, що порука згідно цього договору припиняється, зокрема з припиненням основного зобов`язання, а також у разі зміни зазначеного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Позивач направив на адреси відповідачів Повідомлення-вимоги від 27.12.2019, відповідно до яких вимагав достроково (протягом 30 (тридцяти) календарних днів із моменту одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальнику) повернути заборгованість за Кредитним договором (траншами 2 і 3), а саме: 342248,76 грн. основного боргу, 66012,94 грн. простроченого боргу, 15199,99 грн. простроченої заборгованості за процентами, 240,29 простроченої пені.

17.11.2020 АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося із позовною заявою до Сихівського районного суду міста Львова із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №KF46613 від 21.01.2008 (із урахуванням додаткових угод) по траншу 2, розмір якої станом на 26.02.2020 становив 273418, 44 грн.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова у справі №464/1438/20 від 18.01.2021, яке не набрало законної сили та переглядається у суді апеляційної інстанції, ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №KF 46613 від 21.01.2008 в розмірі 265525,45 гривень, з яких: 264195,20 гривень заборгованість по тілу кредиту, 1330,25 гривень - пеня на суму простроченої заборгованості за період з 26.08.2019 по 26.02.2020.

Позивачем подано до суду Розрахунок заборгованості по кредитному договору №KF46612 від 21.01.2008 (Транш 3), укладеному із позичальником ОСОБА_1 станом на 26.02.2020, відповідно до якого загальна заборгованість становить 139401,93 грн., із яких 135813,00 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена), заборгованість по відсотках (в т. ч. прострочені) 3588,93 грн.

Отримання коштів за третім траншем підтверджується рукописними заявами ОСОБА_1 від 12.06.2020 та 10.07.2020, у яких викладені пропозиції щодо мирного врегулювання спору, зокрема шляхом прощення банком боргу за третім траншем. Окрім цього, у матеріалах справи містяться відповідні виписки по рахунку, надані позивачем для підтвердження факту отримання відповідачем-1 грошових коштів за третім траншем.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як з`ясовано судом, договірні правовідносини між сторонами у даній справі виникли у зв`язку із невиконанням відповідачами кредитного зобов`язання забезпеченого порукою, а тому до спірних правовідносин застосовуються положення параграфу 2 «Кредит» Глави 71 та параграфу 3 «Порука» Глави 49 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.01.2008 між ВАТ «Електрон банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №KF46613, згідно із яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 25000,00 доларів США зі строком погашення не пізніше 21.01.2023 зі сплатою 12% річних за користування кредитом, а позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту із сплатою нарахованих відсотків у строки та в порядку, передбаченому кредитним договором.

На забезпечення виконання вказаного зобов`язання, 16.07.2013 між кредитодавцем та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №KF46613/S-2.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, ПАТ «ВіЕс Банк», як правонаступник ВАТ «Електрон банк», звернувся до Сихівського районного суду м. Львова із позовом про стягнення кредитної заборгованості, який рішенням від 17.10.2014 по справі №464/6015/14-ц було задоволено, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за Кредитним договором №KF46613 від 21.01.2008 у розмірі 16822,67 доларів США, що станом на 18.06.2014 еквівалентно по курсу НБУ 197310,36 грн.

Оскільки п. 5.3.1. Кредитного договору №KF46613 від 21.01.2008 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитними договором банк має право, зокрема звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості, а враховуючи зміст п.п. 1.1., 1.2. цього договору строк повернення кредиту, а саме 21.01.2023, на момент звернення у 2014 році до Сихівського районного суду м. Львова, не настав, суд вважає, що звернення із позовом про стягнення кредитної заборгованості, який розглядався у межах справи №464/6015/14-ц, свідчить про пред`явлення ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК», вимоги про дострокове стягнення кредитної заборгованості.

Відтак, після пред`явлення позову у справі №464/6015/14-ц про дострокове погашення кредитної заборгованості Кредитний договір №KF46613 від 21.01.2008 припинив свою дію.

Про припинення вказаного договору свідчить також той факт, що у своїх письмових поясненнях на відзив позивач вказав, що заборгованість за Кредитним договором №KF46613 від 21.01.2008 була погашена.

Статтею 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Зважаючи на припинення Кредитного договору №KF46613 від 21.01.2008 укладений між кредитодавцем та ОСОБА_2 . Договір поруки №KF46613/S-2 в силу приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України також припинився.

Судом встановлено, що в подальшому, між ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК», укладено:

- з ОСОБА_1 (позичальником) Додаткові угоди №KF46613_980 від 10.10.2016 та №1 від 07.11.2016 до Кредитного договору KF46613 від 21.01.2008;

- з ОСОБА_2 (поручителем) Додаткові угоди №1 від 10.10.2016 та від 07.11.2016 до Договору поруки №KF46613/S-2.

Зважаючи на те, що кредитний договір KF46613 від 21.01.2008 припинив свою дію, суд за результатами аналізу положень Додаткових угод, встановлення факту досягнення між сторонами в належній формі згоди щодо усіх істотних умов цих договорів, настання реальних правових наслідків у вигляді надання позивачем кредитних коштів, зокрема за траншем 3, їх підписання сторонами та відсутності рішень суду про визнання їх недійсними, дійшов висновку, що спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за Додатковою угодою №KF46613_980 від 10.10.2016 в редакції Додаткової угоди №1 від 07.11.2016 (надалі Кредитний договір), яку суд розцінює як самостійний кредитний договір.

Вказані висновки застосовні і до Додаткових угод №1 від 10.10.2016 та від 07.11.2016 до Договору поруки №KF46613/S-2, які також розцінюються судом як самостійний договір поруки, умови якого викладені у редакції Додаткової угоди №1 від 07.11.2016 (надалі Договір поруки).

При цьому, за результатами співставлення змісту забезпечуваного Договором поруки зобов`язання та змісту Кредитного договору, судом встановлено, що у Договорі поруки сторони погодили, зокрема забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язань за третім траншем.

На момент розгляду справи судом, Договір поруки не є припиненим, а підстави для визнання його припиненим в силу вимог закону також відсутні. Доводи відповідача-1 про те, що порука припинилася у зв`язку із пропуском шестимісячного строку пред`явлення позову до поручителя, суд відхиляє, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин (надсилання повідомлення-вимоги від 27.12.2019) редакція ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлювала трирічний строк на звернення до суду із позовом до поручителя з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, суд також відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що правові підстави для звернення до відповідачів із позовом відсутні.

Згідно умов розділу 1 Кредитного договору сторонами визначено базові умови кредитування та передбачено надання відповідачу-1 кредиту у формі трьох траншів, а саме: транш 1 25000,00 доларів США, транш 2 407439,00 грн., транш 3 135813,00 грн. (п. 1.2.).

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за Кредитним договором за третім траншем у розмірі 135813,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог АТ «ТАСКОМБАНК» посилається на неналежне виконання відповідачем-1 умов Кредитного договору щодо своєчасної сплати вказаної вище суми грошових коштів, а також відсотків за користування кредитом.

Як стверджує ОСОБА_1 , у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду із позовом, оскільки у межах справи №464/1438/20 ним уже було пред`явлено позовні вимоги з тим самим предметом, з тих самих підстав та до тих саме відповідачів.

Надаючи оцінку відповідним аргументам, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Судом встановлено, що у межах справи №464/1438/20 Сихівським районним судом м. Львова (суддя Горбань О.Ю.) розглядалися позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №KF46613 від 21.01.2008 за траншем 2 у розмірі 273418,44 грн.

Підставою заявлених позовних вимог у вказаній справі були обставини неналежного виконання умов кредитного договору щодо повернення грошових коштів наданих за траншем 2, загальний розмір яких станом на 26.02.2020 становив 273418,44 грн.

Окрім цього, слід зазначити, що за результатами розгляду справи, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.01.2021 у справі №464/1438/20 позов задоволено частково, стягнуто солідарно із відповідачів заборгованість у розмірі 265525,45 грн., в решті вимог відмовлено.

Вказане рішення не набрало законної сили та перебуває на стадії апеляційної провадження.

Таким чином, оскільки предмет позову та його правові підстави у справі №464/1438/20 не є аналогічними тим, що розглядаються у даній справі, а відповідне рішення у справі №464/1438/20 на момент розгляду судом справи №464/6475/20 не набрало законної сили, суд доходить висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі.

Згідно із п. 1.6. Кредитного договору кінцевою датою надання кредиту за траншем 3 є 17.10.2016.

Банк відповідно до умов кредитного договору надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит та зобов`язується належним чином виконувати боргові зобов`язання, що встановлені кредитним договором та чинним законодавством України (п. 3.1. Кредитного договору).

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та перерахував відповідачу-1 грошові кошти за траншем 3 у розмірі 135813,00 грн.

Заперечення відповідачем-1 факту отримання кредитних коштів за траншем 3, суд вважає безпідставними, оскільки зі змісту наявної у матеріалах справи заяви ОСОБА_1 від 10.07.2020 вбачається, що останній просить банк вирішити питання про погашення заборгованості за траншем 3, з огляду на домовленість про її прощення у випадку погашення траншу 2. Окрім цього, позивач долучив до матеріалів справи виписки по рахунку ОСОБА_1 .

Посилання на те, що кредитні кошти у вигляді траншу 2 та 3 надавались на погашення заборгованості за першим траншем, що суперечить п. 7.7. Кредитного договору, суд відхиляє, адже згідно п. 1.3. Кредитного договору цільовим призначенням кредиту є споживчі потреби.

Окрім цього, вказана обставина не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки жодним чином не спростовує обов`язку відповідача-1 щодо повернення отриманих сум кредитних коштів.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 8.3. Кредитного договору позичальник зобов`язується повертати банку кредит з періодичністю та в розмірах, визначених в розділі 1 кредитного договору та відповідно до графіку з урахуванням пільгового періоду щодо погашення кредиту, якщо такий встановлений кредитним договором. Якщо графік не укладений між сторонами, позичальник зобов`язується повернути банку кредит не пізніше кінцевої дати повного виконання боргових зобов`язань.

Умовами п. 1.7. Кредитного договору визначено, що періодичність та розміри погашення кредиту передбачені графіком.

Додатком №1 до Кредитного договору від 10.10.2016 передбачено надання банком кредиту за траншем 3 у сумі 135813,00 грн. та його повернення позичальником шляхом здійснення одноразового платежу 21.01.2023.

Пунктом 2.2. розділу II «Інші умови угоди» додаткової угоди №1 від 07.11.2016 визначено, що умови кредитного договору, не змінені даною угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

Оскільки укладаючи додаткову угоду №1 від 07.11.2016 до Кредитного договору сторони не погоджували нового графіку погашення кредиту за траншем 3, то вказаний вище Додаток є чинним.

Вказане спростовує доводи відповідача-1 про відсутність погодженого між сторонами графіку погашення кредиту, однак підтверджує його аргументи щодо ненастання кінцевої дати виконання боргового зобов`язання за тілом кредиту, а саме 21.01.2023.

Відтак, доводи позивача про те, що відповідач-1 порушив свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за тілом кредиту (траншем 3) є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи.

Разом з цим, суд звертає увагу, що згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Пунктом 9.1. Кредитного договору передбачено, що банк здійснює надання кредиту за плату у вигляді процентів, що мають сплачуватися позичальником банку в порядку та на умовах кредитного договору. Проценти сплачуються позичальником банку в валюті (ах) кредиту.

Сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником в терміни та з періодичністю, що визначені в розділі 1 кредитного договору (п. 9.4. Кредитного договору).

Умовами п. 1.8.1. Розділу 1 Кредитного договору визначено, що процентна ставка за траншем 3 становить 0,001% річних з терміном сплати з 1-го числа до 10-го числа (включно) наступного місяця та періодичністю у кожен місяць протягом строку дії Кредитного договору.

Пунктом 3.3. Кредитного договору передбачено, що якщо в розділі 1 кредитного договору визначені умови, які суперечать тим умовам, що визначені у розділах 2-20 кредитного договору, - умови, визначені у розділі 1 кредитного договору, мають пріоритет і повинні застосовуватись сторонами. В такому випадку умови, визначені в розділах 2-20 кредитного договору, не застосовуються в тій частині, в якій вони суперечать умовам, що визначені у розділі 1 кредитного договору.

Таким чином, у розділі 1 Кредитного договору сторони погодили розмір та періодичність сплати процентів за користування кредитними коштами наданими за траншем 3 у розмірі 135813,00 грн.

Судом встановлено, що свої зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами відповідач-1 належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість за відсотками у розмірі 3588,93 грн.

Жодних доказів поданих на підтвердження повної чи часткової сплати вказаної заборгованості відповідачами до суду подано не було.

Що стосується його заперечень щодо правильності здійсненого розрахунку в частині застосування відсоткової ставки у розмірі 1%, оскільки умови Кредитного договору не передбачають її застосування, то такі повністю спростовуються п. 9.5.2. Кредитного договору, згідно із яким у випадку порушення позичальником будь-якого із своїх зобов`язань передбачених кредитним договором та/або правочинами забезпечення, розмір процентів (процентна ставка) збільшується на 1% річних.

У своєму розрахунку банк з 10.10.2016 до 11.10.2018 здійснював нарахування відсотків у розмірі 0,001%, однак у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань, починаючи з 12.10.2018 продовжив нарахування процентів на рівні 1% у відповідності до п. 9.5.2. Кредитного договору.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У пункті 20.6. Кредитного договору сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов кредитного договору повинне розглядатися як істотне порушення кредитного договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому кредитним договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених кредитним договором строків виконання боргових зобов`язань, вимагати від позичальника повного дострокового повернення кредиту та інших боргових зобов`язань.

Відповідно до п. 12.1.8. Кредитного договору банк має право, незалежно від інших положень кредитного договору, вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній ним частині, зокрема за умови прострочення позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за Кредитом, наданим на придбання житла, - щонайменше на три календарні місяці.

Позивач направив на адреси відповідачів повідомлення-вимоги від 27.12.2019, у яких вимагав здійснити оплату існуючої заборгованості, зокрема за траншем 3 та відсотками, однак такі залишились без задоволення.

Посилання відповідача-1 на те, що він не укладав 10.10.2016 кредитного договору із №KF46613_980_2, №KF46613_980_3, про необхідність виконання якого наголошено позивачем у повідомленні-вимозі, є необґрунтованими, адже аналіз змісту повідомлення-вимоги від 27.12.2019 свідчить про те, що вимога про дострокове стягнення заборгованості пред`явлена саме за Кредитним договором, а не за будь-яким іншим кредитним зобов`язанням. На це вказує зазначення дати його укладення, загальної суми наданих грошових коштів, строку їх надання тощо.

Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за траншем 3, сплату відсотків за користування кредитом за Кредитними договором, позивач змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору та втратив право нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом (правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц).

Враховуючи те, що у надісланих повідомленнях-вимогах від 27.12.2019 позивач вимагав здійснити погашення існуючої заборгованості протягом тридцяти календарних днів з дати одержання відповідних повідомлень, але в будь-якому випадку не пізніше сорока п`яти календарних днів з дня направлення банком цих повідомлень-вимог, то він ухвалив рішення про настання строку виконання основного зобов`язання після спливу 45-денного строку, що обчислюється з дня направлення відповідних повідомлень-вимог.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.03.2021 у справі №522/799/16-ц та від 23.01.2019 року у справі №372/3/16-ц.

Суд зауважує, що сторони у п. 12.1.8. Кредитного договору в залежності від забезпечення основного зобов`язання іпотекою погодили різні строки виконання боржником вимоги банку. Зокрема, у випадку користування кредитом, забезпеченим іпотекоювиконання боргових зобов`язань повинне бути здійснене позичальником протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку, але в будь-якому разі не пізніше 75 (сімдесяти п`яти) календарних днів з дня направлення банком відповідного повідомлення позичальнику.

При цьому, протягом такого строку позичальник має право на усунення порушення основного зобов`язання, що в результаті призведе до втрати чинності вимоги банку.

Наведене дає підстави для висновку про наявність у кредитодавця обов`язку забезпечити позичальнику максимально можливий строк протягом якого він може не лише забезпечити дострокове виконання кредитного зобов`язання, але й усунути виявлені порушення умов Кредитного договору задля запобігання припинення кредитних правовідносин та негативним наслідкам, зокрема у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки у разі відсутності достатньої суми грошових коштів для задоволення вимоги банку.

Оскільки у п. 1.11. Кредитного договору передбачено, що виконання боргових зобов`язань позичальника за Кредитним договором забезпечено іпотекою нерухомого майна, то банк, зважаючи на викладене вище, не мав права зменшувати строк виконання дострокової вимоги до сорока п`яти календарних днів з дня направлення повідомлення-вимоги та зобов`язаний був встановити сімдесяти п`ятиденний строк виконання відповідачами його вимоги.

Таким чином, доводи відповідача-1 про відсутність у позивача підстав для нарахування відсотків за користування кредитними коштами після 27.12.2019є безпідставними, а строк виконання основного зобов`язання настав після спливу 75-денного строку, що обчислюється з дня направлення відповідних повідомлень-вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки у встановлений строк, відповідачі, як солідарні боржники, не виконали вимог позивача та не сплатили заборгованість за траншем 3 та відсотками, то вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2197 грн., тобто по 1098,50 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 71, 72, 76, 81, 89, 128, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 351-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; Код ЄДРПОУ 09806443) 139401,93 грн. кредитної заборгованості, з яких 135813,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3588,93 грн. заборгованість за відсотками.

3.Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір у розмірі 2197 грн., а саме по 1098,50 грн. з кожного.

4.На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; Код ).

Відповідач-1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач-2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 27 квітня 2022 року, що є датою його ухвалення, постановленого за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Головуючий Борачок М.В.