Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/250/22
Провадження № 2-о/499/10/22
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

26 квітня 2022 року смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., перевіривши на виконання вимог ст.ст. 175, 177, 311 ЦПК України заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: служба у справах дітей Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області, служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації про усиновлення дітей дружиною чоловіка

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Іванівського районного суду Одеської області надійшла вищевказана заява.

Справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження за участю судді та двох присяжних.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Отже, за правилами цивільного процесуального законодавства, заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Також, вимоги до заяви про усиновлення встановлені ст.311 ЦПК України.

Суддею при дослідженні поданої позовної заяви встановлено, що позивачем при поданні позову не дотримано вимоги ст.ст. 175, 177 та ст.311 ЦПК України.

В порушення п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України заява не містить повної інформації щодо зацікавлених осіб, а саме: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В порушення п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України в заяві не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У відповідності до п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України заява не містить підтвердження заявника про те, що ним не подано іншого позову (заяви) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, у порушення ч.1 ст.177 ЦПК України заявником до заяви додано лише її копії для зацікавлених осіб, однак не додано копій доказів, долучених до заяви.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 311 ЦПК України заява про усиновлення дитини повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім`я, місце проживання заявника, а також прізвище, ім`я, по батькові, вік усиновлюваної дитини, її місце проживання, відомості про стан здоров`я дитини. Заява про усиновлення дитини може також містити клопотання про зміну прізвища, імені, по батькові, дати, місця народження дитини, про запис заявника матір`ю або батьком дитини.

До заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додані такі документи:

1) копія свідоцтва про шлюб, а також письмова згода на це другого з подружжя, засвідчена нотаріально, - при усиновленні дитини одним із подружжя;

2) медичний висновок про стан здоров`я заявника;

3) довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи;

4) документ, що підтверджує право власності або користування жилим приміщенням;

5) інші документи, визначені законом.

Відповідно до вимог ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Згідно ст. 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони:1) невідомі; 2) визнані безвісно відсутніми; 3) визнані недієздатними; 4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст.220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Усиновлення дитини може бути проведене без згоди другого з подружжя, якщо він визнаний безвісно відсутнім, недієздатним, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що батько дітей, яких заявник бажає усиновити є також її чоловіком, отже в даному випадку необхідно до заяви додати нотаріально засвідчену згоду ОСОБА_2 як на усиновлення його дітей так і на здійснення даного усиновлення його дружиною.

У заяві про усиновлення представник заявника зазначає, що наразі батько дітей, він же її чоловік працює за кордоном, та присутнім у судових засідань бути не може, однак в підтвердження зазначеного не додано жодного доказу.

Також заявник вказує, що на даний момент у зв`язку з війною в Україні не має змоги подати заяву до служби у справах дітей як кандидата на усиновлення, однак в заяві та зазначено та до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження даної обставини та які ісунують перешкоди.

Також, в порушення вимог п. 2, 3 ч. 2 ст. 311 ЦПК України та п. п. 3, 5 ст. 212 СК України, до заяви не додані документи на підтвердження того, що заявник не позбавлявся батьківських прав та не перебуває на обліку або лікуванні у психоневрологічному чи наркотичному диспансері, не надано актуальний медичний висновок про стан здоров`я заявника та копії декларації про доходи, оскільки заявник є ФОП.

У зв`язку із наведеним вище, суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження у даній справі.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Поряд із цим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява не може вважатися такою, що відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: служба у справах дітей Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області, служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації про усиновлення дітей дружиною чоловіка - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити вищевказані в мотивувальній частині недоліки заяви у десятиденний строк з дня отримання ухвали, шляхом надання виправленої заяви про усиновлення з долученням до неї її копій та копій всіх доказів відповідно до кількості зацікавлених осіб.

Роз`яснити заявнику, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяР. М. Тимчук