Справа № 130/1727/21
Провадження № 22-ц/801/687/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 рокуСправа № 130/1727/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Полігас Володимир Миколайович, до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення авансового платежу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року, ухвалене у складі судді Грушковська Л. Ю. в приміщенні суду в м. Жмеринка, -

в с т а н о в и в :

01 липня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Полігас В. М., звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення авансового платежу.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 являються молодою подружньою парою, яка здійснювала пошук житлового будинку для проживання їх сім`ї.

Їм стало відомо з сайту нерухомості про можливість придбання будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У квітні 2021 року з метою придбання вищезазначеного будинковолодіння позивач звернулася до власника, а саме ОСОБА_2 .

У відповідності до усної угоди відповідачка зобов`язувалась підготувати пакет документів для продажу будинку, а позивачка в свою чергу повинна буде виплатити їй суму, домовлену при купівлі-продажу будинку у розмірі 18000 доларів США. Вказану угоду оформили у письмовій формі у вигляді розписки, написаної власноручно відповідачкою 14 квітня 2021 року, на виконання вимог якої позивачка надала ОСОБА_2 перший платіж у розмірі 2000 доларів США, а решту коштів позивач зобов`язалась виплатити при оформленні договору купівлі-продажу нерухомого майна. Однак в подальшому відповідач почала змінювати їхні попередні домовленості та збільшувати вартість житлового будинку, в результаті чого взагалі відмовилась продавати його.

Виходячи з наведеного, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс в розмірі 2000 доларів США, що в гривневому еквіваленті на момент подання позову складає 54792,80 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти передані в якості авансу, у розмірі 54792 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто дві) гривні 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок повернення понесених судових витрат по справі судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та в рахунок повернення понесених витрат на правничу допомогу по справі в сумі 10000 гривень.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції справу розглянуто у відсутності відповідача, яка не була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим вона не могла скористатись правом на подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Суд першої інстанції мав би розглянути справу у загальному позовному провадженні або в спрощеному провадженні, але з викликом учасників справи.

Надана позивачем розписка не містить жодного підтвердження щодо отримання відповідачем від позивача грошових коштів та не встановлено обов`язку повернути грошові кошти позивачу у визначений строк чи на його вимогу. Зі змісту розписки не убачається отримання відповідачем від позивача грошових коштів саме у борг та не вставнолено обов`язку відповідачу повернути грошові кошти позивачу у визначений строк чи на його вимогу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

14 квітня 2021 року ОСОБА_2 отримала завдаток у розмірі 2000 доларів США за будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /а. с. 6/.

16 червня 021 року ОСОБА_3 звертався до відповідачки ОСОБА_2 з вимогою повернути сплачений завдаток, оскільки договір купівлі-продажу укладено не було, однак остання ігнорувала таке звернення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони домовилися укласти договір у майбутньому, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору кошти визнаються авансом, а тому повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. За вище викладених обставин суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення авансу 54792,80 грн.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблений судом першої інстанції за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому для попереднього договору, поряд з іншими його умовами, повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, а також висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19, від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14-ц (провадження № 61-6475св20) та від 08 квітня 2021 року у справі № 640/19696/17 (провадження № 61-2624св20).

У справі суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 , який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а тому дійшов правильного висновку, що передані позивачем відповідачу кошти відповідно до розписки від 14 квітня 2021 року є авансом, відтак підлягають поверненню.

З урахуванням вказаного, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для повернення грошових коштів є безпідставними.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав би розглянути справу у загальному позовному провадженні або в спрощеному провадженні, але з викликом учасників справи, однак справу розглянуто у відсутності відповідача, яка не була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим вона не могла скористатись правом на подання заперечень (відзиву) на позовну заяву, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є вимоги, що мають майновий характер, розмір яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому є малозначною справою і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, справа є малозначною, відтак, призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, суд першої інстанції діяв у межах наданих йому цивільним процесуальним законом повноважень.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що надана позивачем розписка не містить жодного підтвердження щодо отримання відповідачем від позивача грошових коштів та не встановлено обов`язку повернути грошові кошти позивачу у визначений строк чи на його вимогу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рукописна розписка, якщо кошти передаються готівкою, є підтвердженням факту передачі коштів від кредитора боржнику, а тому факт отримання коштів відповідачем підтверджується наявною у справі розпискою від 14 квітня 2021 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зі змісту розписки не убачається отримання відповідачем від позивача грошових коштів саме у борг та не вставнолено обов`язку відповідачу повернути грошові кошти позивачу у визначений строк чи на його вимогу, колегія суддів до уваги не приймає, адже на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин сторін та справжню правову природу розписки.

При цьому, судом першої інстанції було правомірно взято до уваги те, що 16 червня 2021 року ОСОБА_3 звертався до відповідачки ОСОБА_2 з вимогою повернути сплачений завдаток, оскільки договір купівлі-продажу укладено не було, однак остання проігнорувала таке звернення.

Отже враховуючи, що фактично отримані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті ОСОБА_1 має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення її прав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandisрішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, відтак судові витрати понесені відповідачем при поданні апеляційної скарги слід залишити за відповідачем.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський