Справа № 191/3653/21
Провадження № 2/191/1144/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бондаренко Г.В.
за участю секретаря Заламай О.Ю.

розглянувши, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю,-

В с т а н о в и в :
Позивач звернув до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 03 листопада 2020 року звернувся до Синельниківської міськрайонної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні.
Наказом Синельниківської міськрайонної філії від 04.11.2020 р. № НТ201104 ОСОБА_1 було надано статус безробітного відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р. N 5067-УІ та призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з 04.11.2020 р. відповідно до пунктів 1, 3, 4 ст. 22 та п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 р. № 1533-ІІІ та п. 2 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 р. № 624.
За результатами обміну даних з ПФУ було встановлено факт працевлаштування ОСОБА_1 за контрактом до військової частини НОМЕР_1 з 05.02.2021 р. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. № 60/62 Синельниківською міськрайонною філією 22.06.2021 р. було проведено розслідування страхового випадку щодо ОСОБА_1 , про що складений акт № 64 від 22.06.2021 р. За результатами розслідування встановлено, що ОСОБА_1 самостійно працевлаштувався, а саме: підписав контракт військової служби, не повідомивши про даний факт фахівців Синельниківської міськрайонної філії, тим самим приховав факт працевлаштування, з 05.02.2021 р. до військової частини НОМЕР_1 в період перебування на обліку в Синельниківській міськрайонній філії.
Статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, зокрема, що особи, які проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу та які мають доходи від такої зайнятості відносяться до категорії зайнятого населення та не можуть перебувати на обліку у службі зайнятості як безробітні і отримувати допомогу по безробіттю, а мають право на отримання у службі зайнятості тільки інформаційно- консультаційних послуг.
Відповідно до ч.2 ст.836 Закону №1533-111 - особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Під час реєстрації у Синельниківській міськрайонній філії Панін Д.О. підтвердив, що згідно із ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» він не належить до категорії зайнятого населення. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.36 Закону №1533-111 Відповідач був попереджений про вимогу своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг. У разі отримання допомоги по безробіттю незаконним шляхом він повинен буде повернути її, а в разі відмови від добровільного повернення отриманих коштів Дніпропетровський обласний центр зайнятості має право стягнути цю суму у судовому порядку. Дані факти підтверджуються особистим підписом ОСОБА_1 під заявою про надання статусу безробітного.
ОСОБА_1 як безробітний та застрахована особа порушив вимоги ч.2 ст.36 Закону №1533-111, не повідомивши фахівців Синельниківської міськрайонної філії про своє працевлаштування за контрактом під час перебування на обліку. Отже, з боку ОСОБА_1 має місце навмисне приховування інформації і невиконання своїх обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст.36 Закону № 1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи в повному обсязі з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплат.
Наказом Синельниківської міськрайонної філії № НТ 210330 від 30.03.2021 р. ОСОБА_1 було припинено реєстрацію з 05.03.2021 р.
Фактично ОСОБА_1 за період з 05.02.2021 р. по 04.03.2021 р. було незаконно отримано допомогу по безробіттю в сумі 8 995,49 грн.
Директором Синельниківської міськрайонної філії був виданий наказ № 22 від 22.06.2021 року про повернення ОСОБА_1 незаконно отриманих коштів в сумі 8 995 грн. 49 коп. (копія наказу № 22 від 22.06.2021 р. була вручена особисто Відповідачу 24.06.2021 р.). 09 липня 2021 р. ОСОБА_1 було частково повернуто заборгованість у сумі 500 грн. Станом на дату подання цього позову залишок боргу у сумі 8 495 грн. 49 коп. Відповідачем у добровільному порядку не повернутий.
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 , на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості, кошти в сумі 8 495, 49 грн., виплачені як допомога по безробіттю та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву.
В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 03.11.2020 року звернувся до позивача з заявою про надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю.
В заяві про надання статусу безробітного ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що засвідчив своїм підписом.
З витягу із наказів про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 перебував на обліку у Синельниківський міськрайонній філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з 04.11.2020 року по 04.03.2021 року. Статус безробітного йому було надано 04.11.2020 року. Допомогу по безробіттю отримував з 04.11.2020 року по 04.03.2021 року.
За результатами обміну даних з ПФУ було встановлено факт працевлаштування ОСОБА_1 за контрактом до військової частини НОМЕР_1 з 05.02.2021 р.
Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. № 60/62 Синельниківською міськрайонною філією 22.06.2021 р. було проведено розслідування страхового випадку щодо ОСОБА_1 , про що складений акт № 64 від 22.06.2021 р., за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 самостійно працевлаштувався, а саме: підписав контракт військової служби, не повідомивши про даний факт фахівців Синельниківської міськрайонної філії, тим самим приховав факт працевлаштування, з 05.02.2021 р. до військової частини НОМЕР_1 в період перебування на обліку в Синельниківській міськрайонній філії.
Таким чином, відповідач незаконно отримав соціальну допомогу з безробіття, відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», за період з 05.02.2021 року по 04.03.2021 року на загальну суму 8 995, 49 грн.
Наказом №22 від 22.06.2021 року прийнято рішення про повернення коштів, виплачених відповідачу, як допомога по безробіттю в сумі 8 995, 49 грн., як допомоги по безробіттю. Кошти підлягають поверненню у зв`язку з виявленням факту перебування у трудових відносинах під час перебування на обліку в центрі зайнятості.
23.06.2021 року за №216 відповідачу направлено претензію про відшкодування коштів.
09 липня 2021 року ОСОБА_1 було частково повернуто заборгованість у сумі 500 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк».
Залишок боргу складає 8 495 грн. 49 коп., який відповідачем у добровільному порядку не повернутий.
Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно зі ст.1215ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Відповідно до п. 1) ч. 1ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.
Відповідно до п. 2) ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до положень ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення » статус безробітного може отримати, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Підстави припинення реєстрації безробітного визначені статтею 45 Закону України «Про зайнятість населення», за приписами пункту 9 частини 1 якої реєстрація безробітного припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).
Відповідно до аб. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до аб. 1 ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Згідно зі ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
За таких підстав, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені і наведені обставини, які підтверджені доказами, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не повідомив Синельниківську міськрайонну філію Дніпропетровського обласного центру зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, зокрема, про своє працевлаштування за контрактом з 05.02.2021 року, що потягло за собою безпідставне отримання матеріального забезпечення за період з 05.02.2021 року по 04.03.2021 року на загальну суму 8 995, 49 грн., з яких на даний час відповідачем позивачу повернуто 500, 00 грн., залишок заборгованості складає 8 495, 49 грн., тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн.
Керуючись ст.ст.2,3,4,5,7,10,12,13,141,280-284,352,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості (вул. Ю. Савченко, 12, м. Дніпро, 49006) на р/р UA1706186 Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, , кошти в сумі 8 495 (вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень 49 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості (вул. Ю. Савченко, 12, м. Дніпро, 49006) на р/р UA1706186 Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, , судовий збір у розмірі 2270,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г. В. Бондаренко