ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3562/22 Справа № 205/2342/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року

по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Магдалинівський районний відділ державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_2 про визнання дублікату виконавчого листа по справі № 205/2342/13-ц (2/205/1744/13) від 20.01.2016 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 158767,60 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму боргу з урахуванням інфляції у розмірі 156162 грн., 1033,64 грн. три проценти річних, судові витрати в розмірі 1571,96 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013 року. З 18.04.2016 року по 16.09.2019 року в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі перебувало виконавче провадження № 50868893 з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/1744/13 від 20.01.2016 року, що видав Ленінський районний суд м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 158767,60 грн. Заявник повністю повернув стягнуті грошові кошти, 28.08.2019 року ОСОБА_1 склав розписку, де зазначив, що претензій до ОСОБА_2 не має. 16.09.2019 року виконавче провадження № 50868893 було завершено у зв`язку із тим, що надійшла заява стягувача про повернення вищевказаного виконавчого листа без виконання. На підставі заяви ОСОБА_1 від 30.06.2021 року старшим державним виконавцем Магдалинівського районного відділу ДВС винесено постанову від 01.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65950218 на підставі дублікату виконавчого листа № 2/205/1744/13 від 20.01.2016 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 158767,60 грн. Проте, на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження, стягувачем не було вказано, що обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його добровільним виконанням. Таким чином, заборгованість за дублікатом виконавчого листа № 2/205/1744/13 від 20.01.2016 року відсутня.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року задоволено заяву.

Визнано дублікат виконавчого листа № 2/205/1744/13 від 20.01.2016 року, виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 20.01.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали та ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві позивач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

13.04.2022 року від представника ОСОБА_2 адвоката Антонова Д.В. надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з участю в судовому засіданні по справі у іншому суді. Проте, представником позивача не було надано доказів на підтвердження даним обставинам.

Від ОСОБА_2 , який завчасно був сповіщений про дату, час та місце розгляду даної справи належним чином, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія дійшла висновку, що позивачем та його представником не доведено поважність причин їх неявки в судове засідання, про призначення якого на 14 квітня 2022 року позивачу було відомо ще з 07 березня 2022 року, а тому у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу за відсутності позивача та його представника.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013 року по цивільній справі № 2/205/1744/13, 205/2342/13-ц вирішено стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 156162 грн., 1033,64 грн. три проценти річних, судові витрати в розмірі 1571,96 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2015 року видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013 року по цивільній справі № 2/205/1744/13, 205/2342/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, а саме, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 156162 грн., 1033,64 грн. три проценти річних, судові витрати в розмірі 1571,96 грн. Поновлено ОСОБА_1 строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013 року по цивільній справі № 2/205/1744/13, 205/2342/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, а саме, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 156162 грн., 1033,64 грн. три проценти річних, судові витрати в розмірі 1571,96 грн.

На підставі вищезазначеної ухвали Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 30.01.2016 року видано дублікат виконавчого листа по справі № 2/205/1744/13 (а.с. 89-90 том 2).

Відповідно до частини першої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з таких обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Відповідно до розписки від 28.08.2019 року ОСОБА_1 претензій до ОСОБА_2 по паю, по ВП № 508 8893 не має (а.с. 103 том 2).

З відповіді Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 07.07.2021 року № 20941 вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 50868893 з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/1744/13 від 20.01.2016 року, що видав Ленінський районний суд м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 158 767,60 грн. 16.09.2019 року виконавче провадження № 50868893 було завершено відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - до відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого листа без виконання (а.с. 104 том 2).

30.06.2021 року ОСОБА_1 пред`явив дублікат виконавчого листа № 2/205/1744/13 до виконання до Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 27 том 2).

Постановою старшого державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 65950218 (а.с. 26 том 2).

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально- правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням , добровільним виконанням боржником тчи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Здовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його добровільним виконанням боржником, що підтверджується розпискою стягувача від 28.08.2019 року (а.с.103).

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, розписка від 28.08.2019 року не містить будь-якої інформації про погашення боржником боргу на стягнення якого стягувач пред`явив виконавчий лист та про виконання судового рішення (а.с. 103 том 2).

Дійсно, як вбачається із змісту розписки, ОСОБА_1 претензій до ОСОБА_2 по паю не має по ВП № 508 8893.

Проте, надана ОСОБА_2 розписка не містить інформації про виконання боржником саме грошового зобов`язання за виконавчим листом № 2/205/1744/13 від 20.01.2016 року, що видав Ленінський районний суд м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 158 767,60 грн., виданим на виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що зміст розписки ОСОБА_1 не дає підстав для висновку про повне виконання боржником своїх зобов`язань.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 не було доведено належними та допустимими доказами повного виконання своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 158 767,60 грн. та відповідно по ВП № 50868893, яке було відкрито на виконання виконавчого листа № 2/205/1744/13 від 20.01.2016 року, що видав Ленінський районний суд м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 158 767,60 грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасуванню оскаржуваної ухвали з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко