Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/357/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2022 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (стягувач за виконавчим провадженням), треті особи: Головний сервісний центр МВС, Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на майно, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

20 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (стягувач за виконавчим провадженням), треті особи: Головний сервісний центр МВС, Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яким просить суд: визнати за ним право власності на транспортний засіб: мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 . А також з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, поданої 27 травня 2021 року, просить скасувати арешт на майно, накладений постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.10.2020 року, в частині арешту на транспортний засіб - мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між відповідачем ОСОБА_2 та комісіонером ТОВ «Авто-ком» 15.10.2020 року було укладено договір комісії, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента ОСОБА_2 за комісійну плату вчинити від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу. В той же день між позивачем та ТОВ «Авто-ком» укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, мотоцикла марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 29.09.2015 року належить ОСОБА_2 .

Зазначає, що згідно умов договору вартість транспортного засобу складає 84 000,00 грн, передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання договору. Відповідно до п. 2.2 договору покупець набуває права власності на транспортний засіб з моменту його підписання. На виконання умов договору ОСОБА_1 , як покупцем було передано ОСОБА_2 84 000,00 грн, а останній передав транспортний засіб, мотоцикл марки Yamaha.

Як вказує позивач, на час вчинення договору, а також на протязі подальшого періоду відомості в Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна та Єдиному реєстрі боржників відносно ОСОБА_2 були відсутні. Внаслідок запровадження карантину, тривалого фактичного не здійснення прийому громадян територіальним сервісним центром МВС в Житомирській області, а також календарною порою року, що унеможливлювало доставку мотоциклу до сервісного центру, звернення для реєстрації транспортного засобу відбулося 10.04.2021 року. Під час процедури реєстрації йому було повідомлено про внесення ОСОБА_2 до реєстру боржників зі сплати аліментів. У проведенні реєстрації було відмовлено із посиланням на Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що вказане вище майно перебуває в його володінні, як добросовісного набувача права власності на майно на підставі укладеного договору купівлі-продажу, але він позбавлений можливості здійснити його реєстрацію у передбачений спосіб через внесення відомостей про ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників зі сплати аліментів. З огляду на викладене, звернувся до суду за захистом своїх прав та просить визнати за ним право власності на транспортний засіб, мотоцикл марки Yamaha та скасувати арешт на майно, мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 .

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 13.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і розгляд справи призначено на 10.06.2021 о 15 год. 00 хв. з викликом сторін, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті, витребувано докази по справі (а.с.29-31, 1 том).

27.05.2021 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить скасувати арешт на майно, накладений постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.10.2020 року, в частині арешту на транспортний засіб, мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 (а.с.36-37, 1 том).

08.06.2021 на виконання ухвали суду від 13.05.2021 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надіслано належним чином завірену копію виконавчого провадження №50297791 відносно ОСОБА_2 та повідомлено, що його було внесено до Єдиного реєстру боржників 26.10.2020 (а.с. 57-203, 1 том).

10.06.2021 до суду від третьої особи Головного сервісного центру МВС надійшло пояснення по справі. У письмових поясненнях вказано, основні завдання та функції Головного сервісного центру МВС визначені «Положенням про Головний сервісний центр МВС» затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1393 (у редакції від 24.04.2020 №354). Реєстрація права власності на транспортний засіб не належить до компетенції Головного сервісного центру МВС. У своїх поясненнях посилаються на норми Закону України « Про дорожній рух», Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджений постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388.

Вказано, що власники транспортних засобів, особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах зобов`язані зареєструвати/перереєструвати транспортний засоби протягом десяти діб після придбання/одержання. У разі звернення до сервісного центру МВС щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не проводиться, за винятком окремих випадків.

Зазначають, що договір купівлі - продажу транспортного засобу № 5788/20/007299 від 15.10.2020 та договору комісії № 5788/20/007299 від 15.10.2020 підтверджують правомірність придбання транспортного засобу, мотоцикла марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 . В той же час, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 з власної волі та порушенням строків не зареєстрував вказаний транспортний засіб у встановленому законодавством порядку. Головний сервісний центр МВС не оспорює право власності позивача за первісним позовом ОСОБА_1 (а.с. 208-217, 1 том).

02.07.2021 року відповідач ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що відповідно до виконавчого листа у справі № 2-1329-1/6, виданого 02.06.2006 Солом`янським районним судом у м. Києві з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. На підставі виконавчого листа відділом ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 17833315. 03.02.2014 в рамках ВП № 17833315 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника - ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження. 28.12.2015 державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та передачу матеріалів примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві. В період з червня 2006 року по 01.12.2015 у боржника ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 73759,62 грн.

Вказує, що 29.09.2015 транспортний засіб, мотоцикл Yamaha був зареєстрований за ОСОБА_2 , а отже станом на дату закінчення ВП № 17833315 вказане майно вже перебувало у його власності. На майно ОСОБА_2 , зокрема і на мотоцикл Yamaha, арешт накладено в рамках ВП № 17833315 та під час закриття цього виконавчого провадження арешт із зазначеного майна не знято.

Посилаючись на ст. ст. 215, 216, 228 ЦК України, Постанови Верховного Суду України та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та враховуючи вказане вище позивач за зустрічним позовом вважає, що укладений 15.10.2020 між ТОВ «АВТО-КОМ» та ОСОБА_2 договір комісії № 5788/20/007299 щодо продажу транспортного засобу, мотоциклу Yamaha, та укладений 15.10.2020 між ТОВ «АВТО-КОМ» та ОСОБА_1 договору купівлі - продажу № 5788/20/007299 транспортного засобу, мотоциклу Yamaha є нікчемними правочинами.

Зазначає, що 12.02.2016 державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа у справі № 2-1329-1/6, виданого 02.06.2006 Солом`янським районним судом у м. Києві, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50297791. Так як, ОСОБА_2 в період з серпня 2015 року по жовтень 2018 року був працевлаштований у ТОВ «Торгівельний дім «Асканія», постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 25.02.2016 було звернено стягнення на заробітну плату боржника, згідно з якою здійснювалися відрахування за місцем роботи у розмірі 50% з заробітної плати ОСОБА_2 , з яких 25% - урахунок сплати поточних платежів за аліментами, а 25 % - у рахунок погашення заборгованості, тому, станом на 01.10.2018 залишок по заборгованості складав 42540,84 грн.

Позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_3 , вважає, що під час укладення договорів щодо відчуження транспортного засобу, мотоциклу Yamaha, ОСОБА_2 не повідомив про існування суттєвих обставин, що унеможливлюють укладення та виконання вказаних вище договорів, тобто не були додержані вимоги, що є обов`язковими для чинності правочину. Окрім того, кошти в сумі 84000 грн, отримані ОСОБА_2 від продажу мотоциклу Yamaha, необхідно було б спрямувати на погашення існуючої заборгованості зі сплати аліментів, чого останній не зробив, що призвело до неможливості задовольнити вимоги стягувача, ОСОБА_3 , за рахунок такого майна.

Окрім того, в зустрічному позові вказано на порушення норм законодавства під час укладання та виконання 15.10.2020 договору комісії № 5788/20/007299 та договору купівлі продажу № 5788/20/007299 мотоциклу Yamaha, зокрема не дотримано вимоги до письмової форми правочину та порушено приписи ст. 207 ЦК України, розрахунок за товар здійснено з порушенням банківського законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просить суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 транспортний засіб, мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 .

18.08.2021 представником відповідача за первісним позовом адвокатом Нетребенком О.С. подано до суду клопотання про витребування доказів у Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-КОМ» завірені копії фінансово-господарських та бухгалтерських документів, пов`язаних з укладанням 15.10.2020 та виконанням договору комісії №5788/20/007299 і договору купівлі - продажу №5788/20/007299 транспортного засобу - мотоциклу марки Yamaha та скасувати арешт на майно - мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 (а.с. 80-82, 2 том).

Ухвалою суду від 18.08.2021 прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, об`єднано вимоги за зустрічним та за первісним позовом в одне провадження, перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого засідання, надано сторонам строк на реалізацію своїх процесуальних прав, задоволено клопотання представника позивача за зустрічним позовом про витребування доказів (а.с. 95-100, 2 том).

На виконання ухвали суду від 18.08.2021 про витребування доказів від ТОВ «АВТО-КОМ» 11.09.2021 на електронну адресу суду, а 14.09.2021 на поштову адресу суду надійшли витребовувані документи щодо купівлі - продажу мотоциклу марки Yamaha та скасувати арешт на майно - мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 (а.с. 109-121, 123-133, 2 том).

12.10.2021 від відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому він просить відмовити у задоволенні зустрічного позову з наступних підстав.

Посилаючись на ст. 228 ЦК України та постанову Верховного суду України від 13.04.2016 у справі № 6-1528цс15, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 вважає, що правочин, який оспорює позивач та зазначає його, як нікчемний внаслідок порушення публічного порядку, не має ознак посягання на істотні суспільні, економічні та соціальні основи держави, а тому застосування до виниклого спору положень ст. 228 ЦК України не можна вважати правильним. При цьому ОСОБА_1 звертає увагу на те, що під час вчинення договору купівлі - продажу відомості про накладення арешту на спірне майно, транспортний засіб, з урахуванням даних єдиного реєстру обтяжень рухомого майна, були відсутніми, не внесені також були відомості до реєстру боржників відносно ОСОБА_2 .

Вказує, що винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на майно від 03.02.2014 виявляє передумови для звернення стягнення на належне боржнику майно, в тому числі вжиття заходів, направлених на недопущення відчуження або втрати такого майна. Після закриття виконавчого провадження повторна постанова про арешт майна боржника, із внесенням лише до реєстру боржників, прийнята державним виконавцем в кінці 2020 року, після вчинення договору купівлі - продажу. З часу винесення постанови про накладення арешту відомості до єдиного реєстру обтяжень рухомого майна не вносились, дії, направлені на розшук транспортного засобу, його опис та передання на відповідальне зберігання протягом п`яти років не здійснювалося.

ОСОБА_1 , відповідач за зустрічним позовом, вважає, що ним як покупцем виконано всі застережні заходи, скеровані на убезпечення юридичних наслідків вчиненого договору, а неналежне виконання державним виконавцем владних функцій, що вчиняються від імені та в інтересах держави на забезпечення передбачуваного і сталого юридичного поля, не можуть перекладатись у вигляді майнових втрат для добросовісного набувача.

У відзиві зазначено, що після укладення договору купівлі - продажу між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто - Ком» будь - які вимоги з боку товариства до нього не пред`являлися. Окрім того, у відповідача за зустрічним позовом відсутні відомості щодо введення його в оману продавцем, колишнім власником мотоциклу ОСОБА_2 . Всі дії вчинені сторонами договору свідчать про дійсний намір сторін досягти цілей договору купівлі - продажу.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні 16 листопада 2021 року на 13 год. 00 хв. (а.с.215-217, 2 том).

В судові засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, натомість направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримав (а.с. 51, 54, 3 том).

В судові засідання відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений у встановленому порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які направлялися на адресу ОСОБА_2 , відзиву на первісний позов не подано, надав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить задовольнити, а в позовних вимогах ОСОБА_3 за зустрічним позовом відмовити (а.с. 63, 134, 2 том).

В судові засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена у встановленому порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які направлялися на адресу ОСОБА_3 , відзиву на первісний позов не подано, на електронну адресу суду направлено заяву про розгляд справи без її присутності, свої зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити (а.с. 108-110, 3 том).

Представник третьої особи, Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у судові засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань по справі не надходило.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , адвокат Нетребенко О.С., не визнав позовні вимоги за первісним позовом, позовні вимоги зустрічного позову підтримав. Відносно вимог за зустрічним позовом, надав аналогічні пояснення та доводи, які викладені у позовній заяві. Вказує, що ОСОБА_2 знав, що є боржником зі сплати аліментів та про те, що в рамках виконавчого провадження № .02.2014 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження, так як за його місцем роботи в ТОВ «Торгівельний дім «Асканія» із заробітної плати проводилося примусове відрахування коштів на погашення заборгованості та сплату аліментів. Саме тому при продажу мотоцикла ОСОБА_2 повинен був повідомити покупця про накладені обтяження. Зазначив, що договір комісії та договір купівлі - продажу від 15.10.2020 укладені з порушенням вимог законодавства, так як вони не були підписані уповноваженою особою ТОВ «АВТО-КОМ», як комісіонером. Окрім того, існують порушення порядку розрахунку за придбаний транспортний засіб, кошти з продажу якого ОСОБА_1 мав сплатити ТОВ «АВТО-КОМ», який в свою чергу повинен був розрахуватися з ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО-КОМ» не надано належних доказів на підтвердження оплати за придбаний мотоцикл в сумі 84 000 грн, а тому адвокат Нетребенко О.С. вважає, що сплата коштів не відбулася, а правочин є неоплатним, відбулася лише передача транспортного засобу ОСОБА_1 . Саме недотримання порядку розрахунку стало перешкодою для державної виконавчої служби у проведенні стягнення із зазначеної суми в рахунок погашення боргу зі сплати аліментів ОСОБА_2 . Адвокат Непребенко О.С. вказав, що ОСОБА_3 не отримувала від ОСОБА_2 жодних коштів в період продажу транспортного засобу. Вважає, що дане майно підлягає вилученню у ОСОБА_1 і передачі ОСОБА_2 для опису та погашення боргу зі сплати аліментів. Тому просив суд задовольнити зустрічний позов.

Представник третьої особи Головного сервісного центру МВС Заруцький В.С. у судовому засіданні зазначив, що сервісний центр не оспорює права власності позивача за первісним позовом та не є органом реєстрації права власності, а лише надають адміністративні послуги. Просив суд при ухваленні рішення взяти до уваги доводи викладені в письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи. Пояснив, що за наявності відомостей про власника транспортного засобу в Єдиному реєстрі боржників, сервісний цент не може проводити його перереєстрацію. Власники транспортних засобів, особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах зобов`язані зареєструвати/перереєструвати транспортний засоби протягом десяти діб після придбання/одержання. Та зауважив, що за наявності поважних причин особа, яка пропустила строк для реєстрації транспортного засобу, може за письмовою заявою його поновити, пропуск такого строку не є безумовною підставою для відмови в його реєстрації.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15.10.2020 між ТОВ «АВТО - КОМ», як комісіонером та ОСОБА_2 , як комітентом було укладено договір комісії № 5788/20/007299, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу мотоцикла марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.09.2015 року належить ОСОБА_2 за ціною, не нижче узгодженої сторонами, а саме 84000, 00 грн (а.с. 13, 16, 1 том, а.с. 125, 2 том).

15.10.2020 між ТОВ «АВТО - КОМ», як комісіонером та ОСОБА_1 , як покупцем було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5788/20/007299, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб, мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 29.09.2015, згідно умов договору вартість транспортного засобу складає 84 000,00 грн (а.с. 09-10, 1 том, а.с. 126, 2 том).

Згідно висновку вказаному у акті огляду реалізованого транспортного засобу № 5788/20/007299 від 15.10.2020 на підставі договору купівлі - продажу № 5788/20/007299 від 15.10.2020, ідентифікаційні номери складових частин транспортного засобу, мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 29.09.2015, відповідають номерам, зазначеним в товарно - супровідній документації на транспортний засіб (а.с. 11, 1 том, а.с. 124, 2 том).

Відповідно до акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 5788/20/007299 від 15.10.2020 транспортний засіб, мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 29.09.2015, справний, відсоток зносу 15%, ціна продажу 84000, 00 грн., розмір комісійної винагороди 150, 00 грн. (а.с. 14, 1 том, а.с. 127, 2 том).

Додано витяг з електронного реєстру внесеної до нього інформації про транспортний засіб, мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 та копії аркушів з журналу обліку ТОВ «АВТО - КОМ» (а.с. 128, 129, 130, 2 том).

ОСОБА_2 своєю заявою від 15.10.2020 директору ТОВ «АВТО - КОМ» підтвердив, що протягом 2020 року ним не проводилися операції з продажу чи обміну об`єктів рухомого майна. У заяві вказав, що відповідальність залишає за собою (а.с. 132, 2 том).

Згідно акту здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 15.10.2020 складеного між ОСОБА_2 та представником виконавця ТОВ «АВТО - КОМ» Кирій С.В., виконавцем були надані послуги по договору № 5788/20/007299 від 15.10.2020, загальна вартість робіт (послуг) становить 150, 00 грн., сторони претензій одна до одної не мають (а.с. 131, 2 том).

В матеріалах справи містяться фотокартки мотоциклу марки Yamaha Fazer та фото мотоциклу марки Yamaha Fazer з інтернет - сайту автопродажу (а.с. 181, 182, 183, 184, 185, 2 том).

Відомості стосовно придбання мотоциклу марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, вартістю 84000,00 грн. 17.03.2021 були внесені ОСОБА_1 до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік (а.с. 6-7, 1 том).

З метою реєстрації транспортного засобу ОСОБА_1 звернувся до сервісного центру МВС 10.04.2021, що підтверджено талоном електронної черги (а.с. 12, 1 том).

З матеріалів виконавчого провадження ВП № 50297791 було встановлено наступне.

Як вбачається з виконавчого листа у справі № 2-1329-1/06 виданого 09.06.2006 Солом`янським районним судом м. Києва, рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 68-71, 1 том, а.с. 14, 2 том).

У відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві знаходився на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-1329 виданий 09.06.2006 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів ВП № 17833315, постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03.02.2014 ВП № 17833315, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у межах суми звернення стягнення - 39553,12 грн., заборонити здійснювати відчуження будь - якого майна, яке йому належить лише в межах суми боргу (а.с. 65, 1 том).

Згідно із відповіддю № від 07.12.2015 до Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами, про останнє місце роботи ОСОБА_2 в рамках ВП № 17833315 було встановлено, що він з жовтня 2015 року працює в ТОВ «Торгівельний дім «Асканія» (а.с. а.с. 61, 1 том).

На підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.12.2015 ВП № 17833315, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1329 виданого 09.06.2006 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів закінчено та передано за територіальною належністю до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Заборгованість станом на 01.12.2015 становить 73759,62 грн, відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по аліментам, починаючи з 01.01.2014 по 01.12.2015 № 60/6 від 28.12.2015 (а.с. 60, 66-67, 1 том).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 25.02.2016 ВП № 50297791 було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-1329 виданого 09.06.2006 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів (а.с. 72-73, том).

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію таінші доходи боржника від 25.02.2016 ВП № 50297791 головним державним виконавцем ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві було постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що працевлаштований у ТОВ «Торгівельний дім «Асканія», здійснювати відрахування у розмірі 50% з яких 25 % - поточні аліменти та 25 % - в рахунок погашення боргу (а.с. 79-80, 1 том).

ТОВ «Торгівельний дім «Асканія» здійснювало відрахування із заробітної плати ОСОБА_2 аліментів у розмірі 50% з яких 25 % - поточні аліменти та 25 % - в рахунок погашення боргу, що підтверджується звітами про здійснення відрахування та виплати аліментів: за період з 01.07.2017 по 31.12.2017; за період з 01.03.2017 по 30.06.2017; за період з 01.08.2016 по 28.02.2017; за період з 01.01.2018 по 31.03.2018; за період 01.04.2018 по 30.06.2018; за період з 01.07.2018 по 30.09.2018; за період з 01.10.2018 по 31.10.2018; за період з 01.11.2018 по 30.11.2018 (а.с. 82, 83, 84, 86, 87, 89, 92, 94, 96, 102, 1 том).

ТОВ «Торгівельний дім «Асканія» своїм листом № 1/03-12 від 03.12.2018 повідомило ДВС у Печерському районі м. Києва про те, що ОСОБА_2 звільнився з роботи 30.11.2018 за власним бажанням, наступне місце роботи їм не відомо (а.с. 101, 1 том).

Згідно інформації зазначеної у відповідях на запит № від 18.01.2019 та № від 28.01.2019 Пенсійного фонду України в рамках ВП № 50297791 ОСОБА_2 в листопаді 2018 року працював у ТОВ «Торгівельний дім «Асканія» (а.с. 109, 110, 1 том).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29.01.2020 вбачається, що станом на 29.01.2020 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 97038,94 грн. (а.с. 118, 1 том).

10.04.2020 ОСОБА_3 звернулася до начальника ДВС у Печерському районі м. Києва із заявою в якій просить не вчиняти примусових дій відносно боржника ОСОБА_2 на період карантину (а.с. 119, 1 том).

Із заяви ОСОБА_2 від 02.07.2020 до державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що він письмово звертався до державної виконавчої служби з метою отримання інформації щодо виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів, просив надати роз`яснення щодо розрахунку заборгованості. Також, повідомив, що у листопаді 2018 року втратив роботу, непрацевлаштований та перебуває на утриманні своєї дружини ОСОБА_7 та інших членів родини (а.с. 123-125, 1 том).

Переказ коштів на особистий рахунок ОСОБА_3 від ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтверджено: квитанцією № Р24А5 від 03.09.2019 на суму 2500,00 грн.; квитанцією № 99D0298234 від 20.10.2019 на суму 3300,00 грн.; квитанцією № Р24А171561080С63227 від 26.01.2020 на суму 10000,00 грн.; квитанцією № 1911-3775-1055-2747 від 26.03.2020 на суму 10000,00 грн.; квитанцією № 1911-3775-0931-3902 від 26.03.2020 на суму 5000,00 грн.; квитанцією № 08-4ЕЕ6-КР2В-АА63 від 02.04.2020 на суму 3000,00 грн.; квитанцією № 4В44-279Т-7М2М-ЕКС7 від 16.04.2020 на суму 3000,00 грн.; квитанцією № 77М6-449В-0МХ5-Е7ТХ від 01.06.2020 на суму 3000,00 грн. (а.с. 126, 127, 128, 129, 130, 131, 132, 133).

Виписками від АТ КБ «ПриватБанк» по надходженнях на картковий рахунок ОСОБА_3 підтверджено зарахування коштів зі сплати аліментів, які відраховувалися за місцем роботи ОСОБА_2 та грошові перекази від ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 145, 146, 147, 1 том).

Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.10.2020 заборгованість ОСОБА_2 по аліментах складає 100349,59 грн. (а.с. 158-159, 1 том).

26.10.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанови, якими відносно ОСОБА_2 було встановлено ряд тимчасових обмежень, зокрема, про арешт всього рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 163-164, 166-167, 169-170, 172-173, 175-176, 1 том).

ОСОБА_2 на адресу АДРЕСА_1 було направлено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 26.10.2020 № 50297791/1 (а.с. 161, 1 том).

26.10.2020 ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок Печерського РДВС м. Київ було перераховано грошові кошти в сумі 20000,00 грн. за призначенням - аліменти, виконавчий лист 2-1329-1/06 від 09.06.2006, що підтверджено квитанцією № 3211-ХТСК-82МС-81Н3 від 26.10.2020 (а.с. 192, 1 том).

Суд, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, прийшов до висновку про задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 755/6302/19.

Відповідно до абз. 4 ч. 2, ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03.02.2014) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня

після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим

установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та

органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника

може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 50297791 постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03.02.2014 не направлялася ані боржнику ОСОБА_2 , ані органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. В матеріалах виконавчого провадження відсутня відмітка про отримання вказаної постанови боржником ОСОБА_2 , а також інформація з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про внесення відповідних відомостей про обтяження. Належних доказів стосовно обізнаності ОСОБА_2 про арешт його майна та оголошення заборони відчуження від 03.02.2014 не було надано суду і відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 . Також, державним виконавцем у вищевказаному виконавчому провадженні не вчинялися дії спрямовані на встановлення наявності належного ОСОБА_2 рухомого або нерухомого майна з метою його опису та реалізації в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Окрім того, Печерським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 26.10.2020 винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 та саме 26.10.2020 його було внесено до Єдиного реєстру боржників про що ОСОБА_2 було направлено повідомлення. У супровідному листі № 50297791/1 від 31.05.2021 Печерським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено суду, що ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників 26.10.2020.

Саме тому, суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що на час укладення 15.10.2020 між ТОВ «АВТО - КОМ» та ОСОБА_2 договору комісії та 15.10.2020 між ТОВ «АВТО - КОМ» та ОСОБА_1 договору купівлі - продажу спірного транспортного засобу в Єдиному реєстрі боржників не було відомостей про ОСОБА_2 , а сторонам не було відомо про накладення обтяження на вказане рухоме майно, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про введення ОСОБА_2 в оману ОСОБА_1 .

Жодна із сторін договору комісії та договору купівлі - продажу транспортного засобу укладених 15.10.2020 не заперечила та не оспорила вищевказаних правочинів. А також, відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 не заперечував стосовно отримання від позивача за первісним позовом ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 84000,00 грн за проданий мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску.

Окрім того, 26.10.2020 ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок Печерського РДВС м. Київ було перераховано грошові кошти в сумі 20000,00 грн. в рахунок сплати аліментів.

Приписами ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Що стосується зустрічного позову суд прийшов до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно з ч. 3 ст. 1012 ЦК України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (ст. 1018 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За положеннями ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Серед підстав не названо ч. 4 ст. 203 ЦК України, яка містить вимогу відповідності правочину формі, установленій для нього законом. Отже, недодержання форми правочину не означає автоматичного визнання його недійсним. Водночас правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову до добросовісного набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Як зазначено в ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України.

Таким чином, право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК України, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і покупця (набувача).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 463/5896/14-ц зроблено висновок, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Позовною вимогою зустрічного позову є витребування позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 з незаконного володіння ОСОБА_1 транспортний засіб, мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , в той час як ОСОБА_3 не являється власником спірного транспортного засобу, що порушує вимоги ст. 387 ЦК України, що є неправильно обраним способом захисту порушеного права.

Натомість, відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , який являвся попереднім законним власником мотоциклу марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , повністю визнав вимоги первісного позову, визнав право власності за ОСОБА_1 на спірний транспортний засіб та заперечив проти задоволення зустрічного позову, тобто витребування мотоциклу з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Суд не бере до уваги заяву ОСОБА_3 подану 18.04.2022 через електронну пошту суду та не підписану ОСОБА_3 , в якій вона просить визнати недійсними: договір комісії укладений 15.10.2020 між ТОВ «Авто-ком» та ОСОБА_2 та договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений 15.10.2022 між ТОВ «Авто-ком» та ОСОБА_1 , витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 транспортний засіб, мотоцикла марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 .

Суд роз`яснює позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 , що існує порядок збільшення або зменшення розміру позовних вимог, який передбачено ст. 49 ЦПК України. А також передбачено сплату судового збору відповідно до збільшених позовних вимог.

Щодо вимог про стягнення судових витрат, суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням викладеного, суд стягує із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судового збору в розмірі 1816 грн. 00 коп. по 908 грн. 00 коп. з кожного відповідача, оскільки позивачем заявлено дві окремі позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 2, 7,10, 12-13, 76-81, 133, 141, 209, 229, 244-245, 247, 258-259, 263-266, 268, 272-273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (стягувач за виконавчим провадженням), треті особи: Головний сервісний центр МВС, Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на транспортний засіб: мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 .

Скасувати арешт на майно, накладений постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.10.2020 року, в частині арешту на транспортний засіб - мотоцикл марки Yamaha Fazer, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без задоволення.

Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на десять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити дату складення повного судового рішення 30.04.2022.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ознайомитись з текстом судового рішенням в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ).

Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 ).

Третя особа за первісним позовом: Головний сервісний центр МВС, (юридична адреса: 04071, вул. Лук`янівська, 62, м. Київ).

Третя особа за первісним позовом: Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), (юридична адреса: 01011, вул. Різницька, 11-Б, м. Київ).

Повний текст рішення складено 29.04.2022 року.

Суддя М. О. Вітківський