ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29288/21

Провадження № 22-ц/4820/827/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Філіпчук О.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/29288/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2022 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий газ.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В грудні 2021 року ТОВ «Хмельницькгаз збут» (далі - Товариство) звернулося до суду із позовом, в якому зазначало, що ОСОБА_1 , на яку було відкрито о/р АДРЕСА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, що надаються Товариством, на яке покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам на території м. Хмельницького та Хмельницької області. Позивач свої зобов`язання щодо забезпечення відповідачки природним газом виконав належним чином, однак ОСОБА_1 не здійснила оплату за спожитий природний газ у повному обсязі. Невиконання боржницею зобов`язань призвело до заборгованості перед Товариством в сумі 7115,71 грн за використаний природний газ, 1206,10 грн інфляційних втрат та 563,73 грн 3% річних. Позивач вказував, що відповідачка не оплачувала надані послуги в добровільному порядку та у повному обсязі, порушувала строки проведення оплати за фактично використаний природний газ.

Враховуючи викладене, ТОВ «Хмельницькгаз збут» просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 7115,71 грн, інфляційні втрати у розмірі 1206,10 грн та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 563,73 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Хмельницькгаз збут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 7115,71 грн, інфляційні втрати у сумі 1206,10 грн та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 563,73 грн, а також судовий збір у розмірі 2270 грн, всього стягнуто: 11 155,54 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянтка зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив її заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на часткове здійснення відповідачкою оплати заборгованості за період з липня 2015 року по жовтень 2021 року, що свідчить про визнання боргу ОСОБА_1 і фактичне переривання нею строку позовної давності, з чим апелянтка не погоджується. ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку з порушенням нею обов`язку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 11 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. Оскільки з позовом Товариство звернулося 21.12.2021, тому наявне його право вимагати стягнення заборгованості в межах строку позовної давності за період з 22.12.2019 по 21.12.2021.

Крім того, апелянтка посилається на те, що вона не є власником квартири, не є спадкоємцем і взагалі квартира до цього часу не приватизована. На думку ОСОБА_1 , позивач не надав доказів щодо особи, у власності якої знаходиться квартира, а також не було встановлено існування інших (зареєстрованих і проживаючих) осіб, які також користувалися послугами позивача з постачання природного газу, кожний з них на певному проміжку часу та мають нести солідарну відповідальність разом із відповідачкою.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким застосувати строк позовної давності щодо позовних вимог і стягнути основний борг в сумі 1496,26 грн, інфляційних втрат в сумі 178,82 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 83,19 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Хмельницькгаз збут» погоджується із висновками суду першої інстанції та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

ТОВ «Хмельницькгаз збут» зазначає, що ОСОБА_1 обліковується, як споживач природного газу в реєстрі споживачів Товариства, натомість оплату за надані послуги проводила нерегулярно та не в повному обсязі, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка на дату подання позову складала 7115,71 грн. Також, ТОВ «Хмельницькгаз збут» вказує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку мало місце переривання перебігу позовної давності відповідачкою, оскільки мають місце періодичні проплати за спожиті послуги, більше того 10.12.2019 між ТОВ «Хмельницькгаз збут» та ОСОБА_1 було укладено договір про погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання №14000/9633 на суму боргу 6326,60 грн, що свідчить про визнання відповідачкою свого боргу за попередній період, що утворився станом на 10.12.2019 та відповідно про переривання перебігу строку позовної давності. Слід також зазначити, що у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, проте під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачка таку заяву до суду не подавала, а тому судом було цілком правомірно стягнуто борг за весь період.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Хмельницькгаз збут», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачкою не виконані зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати коштів за спожитий природний газ за договором і, враховуючи періодичність сплати ОСОБА_1 за спожиті послуги, що переривають строки позовної давності, тому наявні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості у сумі 7115,71 грн, а також 3% річних за період з 01.12.2018 по 01.10.2021 в сумі 563,73 грн та інфляційні витрати в сумі 1206,10 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору.

Згідно статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 4 постанови КМ України від 09.12.1999, № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. За однією адресою укладається один договір.

Частинами 1 та 3 статті 12 Закону визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 13 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та у численних постановах Верховного Суду, зокрема, від 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18 (провадження № 61-11706св19), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц (провадження № 61-34705св18) від 25 березня 2019 року у справі № 576/2554/14-ц (провадження № 61-18069св18).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , на яку було відкрито о/р № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 є споживачем послуг з постачання природного газу, що надаються ТОВ «Хмельницькгаз збут», на яке згідно постанови НКРЕКП №1649 від 28.05.2015 та у відповідності до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ від 19.10.2018 №867 покладено спеціальні обов`язки постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям.

Як вбачається із фінансового стану рахунка абонента ОСОБА_1 , за цим рахунком станом на листопад 2021 року рахується заборгованість в розмірі 7115,71 грн (а.с.5).

10.12.2019 між ТОВ «Хмельницькгаз збут» та ОСОБА_1 було укладено договір про погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання, за умовами якого боржник визнає за собою заборгованість за спожиті послуги з газопостачання, яка утворилася у зв`язку з невиконанням Боржником своїх обов`язків по оплаті станом на 10.12.2019 відповідно до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015, який є публічним, на показники 130 в сумі 6326,60 грн та зобов`язується їх оплатити (а.с.6).

В цьому договорі ОСОБА_1 визнала, що є наймачем квартири АДРЕСА_3 .

В той же час справа не містить доказів того, що відповідачка не проживає у вказаній квартирі та не користується послугами постачальника, у зв`язку з чим колегія суддів доходить до висновку, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг із постачання природного газу, що надаються постачальником.

Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного та встановлених у справі обставин, зокрема виконання ТОВ «Хмельницькгаз збут» своїх зобов`язань по наданню послуг з постачання природного газу ОСОБА_1 та неналежне виконання останньою зобов`язання щодо повної і своєчасної оплати цих послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідачка не виконує належним чином своїх зобов`язань, що є порушенням вимог ст. 526 ЦК України, пункту 22 Правил постачання природного газу, отже наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Не приймаються до уваги колегією суддів посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування до спірних відносин строків позовної давності, оскільки вони ґрунтуються на невірному та довільному тлумаченні відповідачкою положень правових норм.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

З довідки про розмір заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 , виданої ТОВ «Хмельницькгаз збут» 30.11.2021 вбачається, що відповідачка частково здійснювала сплату заборгованості за спожиті послуги у період з липня 2015 року по жовтень 2021 року (липень, серпень жовтень, грудень 2015 року, січень, лютий, травень, червень, серпень 2016 року, лютий, травень, жовтень 2018 року, січень, грудень 2019 року, жовтень 2021 року), що вказує на визнання нею боргу. Так як останню сплату грошових коштів на рахунок позивача ОСОБА_1 здійснила у жовтні 2021 року, тому позивач звернувся до суду 07.12.2021 із цим позовом в межах строків позовної давності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволені заяви ОСОБА_1 щодо застосування строків позовної давності, адже визнання відповідачкою боргу (укладення 10.12.2019 договору №14000/9633 про погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання) та часткова періодична сплата відповідачкою заборгованості свідчать про переривання строку позовної давності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не повно встановив обставини, що мають значення для справи та невірно визначив правовідносини є голослівними та недоведеними.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є квартиронаймачем АДРЕСА_3 , її зареєстроване місце проживання саме за зазначеною адресою і на її ім`я відкрито особовий рахунок як споживача природного газу за вказаною адресою, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5-7).

Доказів, що у зазначеній квартирі за спірний період проживали та споживали послуги з газопостачання інші особи, які мали відповідно до ст. 64 ЖК УРСР зобов`язання на оплату спожитих ними комунальних послуг, апелянтом в порушення вимог процесуального закону суду першої інстанції надано не було і не зазначалися такі обставини у відзиві ОСОБА_1 на позовну заяву від 20.01.2022 (а.с.19-20).

А в силу статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначені доводи апелянтки зводяться до непогодження з висновками суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірені доводи сторін та їм надана належна правова оцінка.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай