УХВАЛА

15 квітня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., вивчивши матеріали позовної заяви Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановив:

28.12.2021 року позивач Львівський державний університет фізичної культури імені Івана Боберського, звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_1 та просить суд стягнути з останньої на користь Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського заборгованість у розмірі 2 950 грн. 00 коп., пеню у розмірі 6 629 грн. 07 коп., 3% річних у розмірі 637 грн. 50 коп. та інфляційні втрати у розмірі 651 грн. 00 коп., а всього 10 867 грн. 57 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.12.2021 року матеріали за позовною заявою Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - передано на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова (79000, м. Львів, вул. Степана Бандери, 3).

Згідно супровідного листа Шевченківського районного суду м. Львова від 19.01.2022 року матеріали справи надійшли до Залізничного районного суду м. Львова 25.01.2022 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2022 року визначено головуючого суддю Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до п. 2 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відомостей обліку та моніторингу інформації проживання ГУ ДМС України ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не числиться.

Окрім цього, згідно оскаржуваної угоди № 9 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 25.10.2004 року місцем виконання договору (угоди) зазначено АДРЕСА_2 .

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування відповідача за адресою яку вказав позивач у справі, а саме: АДРЕСА_1 .

Відтак, позивачу необхідно надати до суду докази, на підставі яких він зазначає місце перебування відповідача за зазначеною адресою, і що саме ця адреса відповідача є зареєстрованою у встановленому законом порядку місцем проживання або зареєстрованою у встановленому законом порядку місцем перебування відповідача.

Позовна заява не може бути призначена до розгляду, підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України, а саме: позивачу необхідно надати докази, про те, що справа може розглядатися у Залізничному районному суді м. Львова.

Наведені недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, що не відповідає вимогам закону, підлягає залишенню без руху до виправлення позивачем вказаних недоліків.

При цьому позивача попереджається, що у разі не усунення недоліків позовної заяви в строк, вказаний в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута йому.

З огляду на викладене, керуючись ст. 95, 177, 185 ЦПК України, суд,-

постановив:

Позовну заяву Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Н. М. Галайко