Провадження № 2/686/1206/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 квітня 2022 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Кшановській Є.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/10293/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів в розмірі ј частини від усіх видів доходу. Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року по 2011 рік, від яких у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак відповідач відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно, запис про батька дитини у був проведений у порядку ст. 135 СК України. Відповідач також не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду.

27.04.2021 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

14.06.2021 року справу при значено до слухання по суті.

За клопотанням позивача, ухвалою суду від 08.11.2021 року по справі призначено судово-медичну біологічну (генетичну) експертизу, провадження зупинено.

Експертом неодноразово направлялись клопотання про виклик ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом із дитиною, ОСОБА_3 , для відбору зразків крові, однак ОСОБА_2 на відбір зразків крові жодного разу не з`явився. У зв`язку із наведеним ухвала суду повернута без виконання.

09.02.2022 року провадження по справі поновлено.

Представник позивача в судовому засіданні не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити з наведених підстав, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе частково задоволити позов з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2007 року до 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син, ОСОБА_3 .

Однак відповідач відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно, запис про батька дитини у був проведений у порядку визначеному ст. 135 СК України. Копія свідоцтва додається.

Відповідно до ст. 121 СК України, - права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, - походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).

Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 "Калачова проти Російської Федерації", § 34, від 7 травня 2009 року).

Вказані обставини, щодо цінності як доказу у справах про оспорювання батьківства висновку судово-генетичної експертизи, є загальновідомими та очевидно були зрозумілі відповідачу ОСОБА_2 , який є повнолітньою дієздатною особою із достатнім життєвим досвідом.

Разом із тим відповідач умисно ухилявся від участі у призначеній судом експертизі, шляхом неявки на неодноразові виклики до медичної установи для надання своїх біологічних зразків. У повідомленні про неможливість проведення експертизи зазначено, що висновок не можливо надати саме через неявку ОСОБА_2 , тоді як позивач разом із дитиною з`являлась на виклик експерта.

Таким чином, внаслідок поведінки відповідача та відсутності біологічних зразків, проведення призначеної судом генетичної експертизи фактично стало неможливим.

Чинне цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливості відібрання в примусовому порядку біологічних зразків у ОСОБА_2 .

Натомість законодавством передбачені наслідки ухилення від участі у експертизі.

Так, відповідно до ст. 109 ЦПК України, - у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість ОСОБА_2 взяти участь у проведенні судової генетичної експертизи, суду не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням викладених обставин, а саме: - умисне ухилення відповідача від участі у призначеній судом генетичній експертизі, яку без участі ОСОБА_2 провести неможливо, - доказової цінності висновку судової генетичної експертизи для сторін у справі про встановлення батьківства; не надання суду доказів існування об`єктивних перешкод до участі ОСОБА_2 у призначеній судом експертизі; відсутності у суду при розгляді цивільної справи повноважень на примусове залучення відповідача до участі в генетичній експертизі; відсутність аргументованих заперечень з боку відповідача щодо позовних вимог - суд вважає за можливе визнати факт, для з`ясування якого була призначена генетична експертиза, а саме що ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку із визнанням судом вказаного факту, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 батьком дитини, ОСОБА_3 , підлягають задоволенню, отже вимогу про стягнення аліментів також слід задовільнити.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З врахуванням обставин справи, положень чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати неповнолітню дитину, принципу законності, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2021 року і до повноліття дитини. В решті слід відмовити.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в такому розмірі, суд враховує, що відповідно до копій свідоцтв про народження, які містяться в матеріалах справи, відповідач є батьком ще двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також суд виходить з того, що відповідач, як батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 109, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 121, 125, 126, 136, 180, 182, 191 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , іпн НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23.04.2021 року і до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908,00 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного тексту рішення 14.04.2022 року.

Суддя: