Справа №705/381/22
2/705/1301/22

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква, про виселення із житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення із житлового приміщення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31.01.2019 № 40 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України» (зі змінами) та наказу Міністерства оборони України від 19.02.2020 № 51 «Про продовження проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України», у збройних Силах України проводиться експеримент. З метою виконання наказу був виданий Порядок проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 01.02.2019 (зі змінами від 25.07.2019 та від 04.09.2019), житлові приміщення включаються до службового (штатно-посадового) житла рішенням заступника Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) за поданням Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України. Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 16.07.2019 № 385 «Про закріплення нерухомого військового майна» штатно посадова квартира АДРЕСА_1 , закріплена на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2019 № 540 «Про закріплення за посадами та військовослужбовцями штатно - посадового жила у військовій частині НОМЕР_1 » та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2020 №264 «Про внесення змін до наказу від 11.09.2019 № 540», за посадою головного інженера-заступника командира частини була закріплена штатно посадова квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2019 №677 «Про рішення, прийняті на засіданнях житлової комісії частини щодо розподілу штатно-посадового житла серед військовослужбовців, що перебувають на обліку на поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 », у кв. АДРЕСА_1 був розміщений підполковник ОСОБА_1 з сім`єю. Між військовою частиною НОМЕР_1 та підполковником ОСОБА_1 був укладений Договір надання у користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла від 02.01.2020 № 3. Відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 93 від 07.03.2018 48-РС на посаді головного інженера-заступника командира проходив військову службу підполковник ОСОБА_1 . Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 369 від 01.10.2020 підполковник ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за п. «б» п. 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2020 №229 (по стройовій частині) підполковника запасу ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини. В умовах укладеного договору зазначено, що житлове приміщення для тимчасового користування надається військовослужбовцю на строк проходження ним служби. Договір не надає користувачу та членам його сім`ї права реєструвати місце проживання за адресою житлового приміщення та не є підставою для державної реєстрації речових прав на нього за користувачем та членами його сім`ї. Користувач зобов`язаний використовувати житлове приміщення за призначенням. У разі отримання житлового приміщення для постійного проживання або службового житла або компенсації за належне для отримання житлове приміщення, або переведення на іншу посаду, або звільнення з військової служби користувач зобов`язаний звільнити житлове приміщення у місячний строк разом із членами сім`ї. При цьому дія Договору припиняється у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено. Умовами договору також передбачено, що власник (управитель) має право вимагати від користувача звільнення житлового приміщення, у разі використання його не за призначенням, переміщення на іншу посаду, звільнення користувача з військової служби, отримання іншого житла чи компенсації за нього. Укладення договору не створює для користувача та членів його сім`ї будь-яких інших прав на отримане у користування житлове приміщення, крім права тимчасового користування. Житлове приміщення не підлягає піднайму, бронюванню, приватизації, даруванню, викупу, передачі у заставу або займу чи в користування третім особам. Єдиним документом, що підтверджує надання житлового приміщення користувачу та звільнення ним житлового приміщення є підписаний сторонами акт прийому - передачі приміщення, в якому зазначається стан житлового приміщення, обладнання чи іншого майна, яке знаходиться в житловому приміщенні. Підполковник ОСОБА_1 погодився на умови договору, поставив свій підпис, але до цього часу використовує житло на власний розсуд в супереч волі позивача, адже фактичне вивільнення штатно посадової квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та повернення її позивачу не відбулося, тому з позовом про виселення позивач вимушений звернутися до суду.

Ухвалою судді від 31.01.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

За вх. № 5144 від 10.03.2022 від представника третьої особи квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква надійшли пояснення стосовно позову, з яких вбачається, що КЕВ м. Біла Церква є балансоутримувачем квартири АДРЕСА_1 що знаходиться в м. Умань, Черкаської області. Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31.01.2019 № 40 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України» (зі змінами) та наказу Міністерства оборони України від 19.02.2020 № 51 «Про продовження проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України» у Збройних Силах України проводився експеримент. З метою виконання наказу був виданий Порядок проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 01.02.2019 (зі змінами 25.07.2019 та 04.09.2019), житлові приміщення включаються до службового (штатно-посадового) житла рішенням заступника Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) за поданням Головного квартирно - експлуатаційного управління Збройних Сил України. Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 16.07.2019 № 385 «Про закріплення нерухомого військового майна» штатно посадова квартира АДРЕСА_1 закріплена на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2019 №540 «Про закріплення за посадами та військовослужбовцями штатно - посадового жила у військовій частині НОМЕР_1 » та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2020 №264 «Про внесення змін до наказу від 11.09.2019 № 540», за посадою головного інженера-заступника командира частини була закріплена штатно посадова квартира АДРЕСА_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2019 № 677 «Про рішення, прийняті на засіданнях житлової комісії частини щодо розподілу штатно - посадового житла серед військовослужбовців», за адресою АДРЕСА_2 був розміщений підполковник ОСОБА_1 з сім`єю. Між позивачем та відповідачем був укладений Договір надання у користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно - посадового) житла від 02.01.2020 № 3. Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 369 від 01.10.2020 підполковник ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за п. «б» п. 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2020 № 229 (по стройовій частині) відповідача виключено із списків особового складу військової частини. В умовах укладеного договору вказано, що житлове приміщення для тимчасового користування надається військовослужбовцю на строк проходження ним служби, даний договір не надає користувачу та членам його сім`ї права реєструвати місце проживання за адресою житлового приміщення та не є підставою для державної реєстрації речових прав на нього за користувачем та членами його сім`ї, користувач зобов`язаний використовувати житлове приміщення за призначенням, у разі отримання житлового приміщення для постійного проживання або службового житла або компенсації за належне для отримання житлове приміщення, або переведення на іншу посаду, або звільнення з військової служби користувач зобов`язаний звільнити житлове приміщення у місячний строк разом із членами сім`ї. При цьому, дія Договору припиняється у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено. В договорі передбачено, що власник (управитель) має право вимагати від користувача звільнення житлового приміщення, у разі використання його не за призначенням, переміщення на іншу посаду, звільнення користувача з військової служби, отримання іншого житла чи компенсації за нього. Єдиним документом, що підтверджує надання житлового приміщення користувачу та звільнення ним житлового приміщення є підписаний сторонами акт прийому - передачі приміщення, в якому зазначається стан житлового приміщення, обладнання чи іншого майна, яке знаходиться в житловому приміщенні. Відповідач погодився на умови Договору, і відповідно закріпив цю згоду своїм підписом, але до цього часу використовує житло на власний розсуд в супереч волі позивача, фактичне вивільнення штатно посадової квартири АДРЕСА_1 та повернення її позивачу - не відбулося. Відповідно до Порядку проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України від 31.01.2019 № 40 військова частина вживає всі необхідні заходи для звільнення користувачами та членами їх сімей службового (штатно - посадового) житла після звільнення їх з військової служби, а саме видані протоколи житлової комісії та накази про звільнення житлових приміщень особам які звільнені з військової служби, а також були направлені листи з проханням звільнити житлове приміщення по закінченню опалювального періоду. Також, на даний час є чинними та діючими: Наказ Міністра оборони від 31.01.2019 №40 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України»; Наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 11.09.2019 за №540 «Про закріплення за посадами та військовослужбовцями штатно - посадового жила у військовій частині НОМЕР_1 »; Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2020 №264 «Про внесення змін до наказу від 11.09.2019 № 540» і вони не суперечать Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ, та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджений наказом МОУ від 31.07.2018 за № 380, та іншим нормативно - правовим актам, які регулюють порядок забезпечення службовим житлом військовослужбовців ЗС України. Тому, представник третьої особи підтримує позовні вимоги позивача військової частини НОМЕР_1 та вважає, що є всі підстави для їх задоволення.

За вх. № 6211 від 05.04.2022 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він не визнає заявлених до нього позовних вимог, адже, з 25.07.1997 по 24.10.2020 він проходив військову службу в Збройних Силах України та 24.10.2020 був звільнений з військової служби на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 229 за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час та виключений зі списків особового складу частини. На день звільнення вислуга його років становить 23 роки 02 місяці 29 днів. Під час проходження військової служби в Збройних Силах України він періодично проходив військову службу на території Донецької області, тобто брав участь в АТО, та має посвідчення учасника бойових дій.

З 21.03.2003 був зарахований на загальний квартирний облік для отримання житла, а з 07.10.2015 перебуває, як учасник бойових дій на першочерговій черзі для отримання житла при в/ч НОМЕР_1 .

15.03.2019 на підставі договору на придбання житла на умовах пайової участі, додатковою угодою до договору на придбання житла на умовах пайової участі, сертифікатом ДАБІ, рішенням про зміну адреси об`єкта нерухомого майна за відповідачем - Міністерством Оборони України було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 11.09.2019 відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 було закріплено за посадами та надано військовослужбовцям нерухоме військове майно, зокрема йому була надана квартира АДРЕСА_1 , після чого він разом з сім`єю в ній заселився. Вказана квартира була переведена в розряд службових відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 23.10.2019. У квартирі вони проживали без реєстрації, оскільки місце реєстрації залишається у в/ч НОМЕР_1 , так як з черги для отримання житла його знято не було, а навпаки було взято на облік для отримання позачергового житла відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 14.07.2021.

02 січня 2020 року у зв`язку з незабезпеченістю житлом в Уманському гарнізоні відповідно до наказу Міністерства Оборони України від 31.01.2019 було укладено договір №3 на житло, в якому відповідач з сім`єю вже проживав. Згідно даного договору він діє з дати його підписання і до моменту виключення військовослужбовця зі списків військової частини НОМЕР_1 . Оскільки, відповідач є військовослужбовцем звільненим з військової служби за станом здоров`я, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій та інвалідом ІІ групи війни, перебуває на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 , як у черзі для першочергового отримання житла так і в черзі для позачергового отримання житла, тому вважає, що має право на забезпечення житлом зокрема право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання, він звернувся до балансоутримувача даного житла - КЕВ м. Біла Церква із заявою звернутись до виконавчих органів міської ради м. Умані для виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службового, проте, в задоволенні заяви було відмовлено, тому за захистом своїх прав та інтересів він звертався до суду. На даний час справа перебуває на розгляді в Уманському міськрайонному суді Черкаської області. З часу отримання даного житла і по день звернення з позовом до суду відповідач проживає у вказаній квартирі на законних підставах, тому підстав для виселення його з даного житла немає. Відповідач вважає, що позовна вимога не містить посилань на норми закону, які б передбачали виселення його та членів його сім`ї із займаного житла. Посилання на накази Міністра Оборони та на накази командира не є законом, оскільки у відповідності до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом, адже виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Крім того, його не може бути виселено з квартири як особу з інвалідністю. Тому вважає, що вказані обставини є підставами для відмови у задоволенні позову.

За вх. № 6604 від 12.04.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що військова частина НОМЕР_1 з аргументами та запереченнями, викладеними у відзиві не згодна, адже обставини викладені у відзиві є необґрунтованими, доводи, якими відповідач обґрунтував наявність у нього підстав для проживання в службовому (штатно-посадовому) житлі є хибними. Військова частина НОМЕР_1 у своїй діяльності керуються виключно Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, директивами Міністра оборони та начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, іншими правовими актами. Усі накази, якими керувався позивач при виділенні квартири відповідачу є чинними і такими що не суперечать ні Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, ні Житловому Кодексу Української РСР. Крім того, між військовою частиною НОМЕР_1 та підполковником ОСОБА_1 був укладений Договір надання у користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла від 02.01.2020 № 3, який був підписаний відповідачем свідомо та добровільно, а це означає що відповідач знав та розумів про наслідки недотримання вимог, передбачених у пунктах даного Договору. Відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 93 від 07.03.2018 48-РС на посаді головного інженера-заступника командира проходив військову службу підполковник ОСОБА_1 . Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 369 від 01.10.2020 підполковник ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за п. «б» п. 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2020 №229 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини. Так, у підпункті 1.1 зазначеного договору вказано, що житлове приміщення для тимчасового користування надається військовослужбовцю на строк проходження ним служби. Згідно п. 1.6. Договору - даний договір не надає користувачу та членам його сім`ї права реєструвати місце проживання за адресою житлового приміщення та не є підставою для державної реєстрації речових прав на нього за користувачем та членами його сім`ї. Відповідно до п. 3.1. користувач зобов`язаний використовувати житлове приміщення за призначенням. Пунктом 3.12 Договору передбачено, що у разі отримання житлового приміщення для постійного проживання або службового житла або компенсації за належне для отримання житлове приміщення, або переведення на іншу посаду, або звільнення з військової служби користувач зобов`язаний звільнити житлове приміщення у місячний строк разом із членами сім`ї. При цьому дія Договору припиняється у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено. Як передбачено п. 4.4 Договору, власник (управитель) має право вимагати від користувача звільнення житлового приміщення, у разі використання його не за призначенням, переміщення на іншу посаду, звільнення користувача з військової служби, отримання іншого житла чи компенсації за нього. Відповідно до п.7.2 Договору зазначено, що його укладення не створює для користувача та членів його сім`ї будь-яких інших прав на отримане у користування житлове приміщення, крім права тимчасового користування. На підставі п.7.5 Договору, єдиним документом, що підтверджує надання житлового приміщення користувачу та звільнення ним житлового приміщення є підписаний сторонами акт прийому - передачі приміщення, в якому зазначається стан житлового приміщення, обладнання чи іншого майна, яке знаходиться в житловому приміщенні. Відповідач ОСОБА_1 погодився на умови договору, поставив свій підпис, але до часу звернення з даним позовом до суду використовує житло на власний розсуд в супереч волі позивача, фактичне вивільнення штатно посадової квартири за адресою: АДРЕСА_2 та повернення її позивачу не відбулося. Позивач просить врахувати аргументи викладені у відповіді на відзив на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги в повній мірі.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 31 січня 2019 року Міністерством оборони України видано наказ № 40 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України». 01 лютого 2019 року начальником квартирно-експлуатаційного управління ЗС України затверджено Порядок проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України. Згідно цього Порядку до службового (штатно-посадового) житла можуть бути віднесені житлові приміщення, які вже мають статус службових, житлові приміщення в об`єктах нового будівництва, реконструкції, придбані, набуті в порядку, передбаченому законодавством, на які зареєстровано право власності за Міністерством оборони України. Житлові приміщення включаються до службового (штатно-посадового) житла рішенням заступника Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) за поданням головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України. Приймання-передача службового (штатно-посадового) житла на баланс квартирно-експлуатаційного органу та закріплення його за військовою частиною на праві оперативного управління проводиться на підставі наказу Міністерства оборони України, а в подальшому акту приймання-передачі основних засобів, передається документація на таке житло.

Наказ командира військової частини про закріплення службового (штатно-посадового) житла за відповідними посадами є підставою для укладення договору про надання в користування такого житла конкретному військовослужбовцю. При цьому, зазначений договір не надає військовослужбовцю та членам його сім`ї права зареєструвати місце проживання за адресою відповідного житлового приміщення, а також не є підставою для державної реєстрації речових прав на житлове приміщення. Військовослужбовці, які забезпечуються службовим (штатно-посадовим) житлом та члени їх сімей реєструються за юридичною адресою військової частини.

Так, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 16.07.2019 № 385 «Про закріплення нерухомого військового майна» штатно посадова квартира АДРЕСА_1 , закріплена на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2019 №540 «Про закріплення за посадами та військовослужбовцями штатно - посадового жила у військовій частині НОМЕР_1 » та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2020 №264 «Про внесення змін до наказу від 11.09.2019 № 540», за посадою головного інженера заступника командира частини була закріплена штатно посадова квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2019 №677 «Про рішення, прийняті на засіданнях житлової комісії частини щодо розподілу штатно-посадового житла серед військовослужбовців, що перебувають на обліку на поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 », у кв. АДРЕСА_1 був розміщений підполковник ОСОБА_1 з сім`єю.

Між військовою частиною НОМЕР_1 та підполковником ОСОБА_1 був укладений Договір надання у користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла від 02.01.2020 №3.

Відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №93 від 07.03.2018 48-РС на головного інженера заступника командира проходив військову службу підполковник ОСОБА_1 .

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №369 від 01.10.2020 підполковник ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за п. «б» п. 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2020 №229 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини.

З умов укладеного Договору про надання у користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла від 02.01.2020 № 3 вбачається, що відповідно до п. 1.6. Договору - даний договір не надає користувачу та членам його сім`ї права реєструвати місце проживання за адресою житлового приміщення та не є підставою для державної реєстрації речових прав на нього за користувачем та членами його сім`ї. Відповідно до п. 3.1. користувач зобов`язаний використовувати житлове приміщення за призначенням.

Пунктом 3.12 Договору передбачено, що у разі отримання житлового приміщення для постійного проживання або службового житла або компенсації за належне для отримання житлове приміщення, або переведення на іншу посаду, або звільнення з військової служби користувач зобов`язаний звільнити житлове приміщення у місячний строк разом із членами сім`ї. При цьому дія Договору припиняється у зв?язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 4.4 Договору, власник (управитель) має право вимагати від користувача звільнення житлового приміщення, у разі використання його не за призначенням, переміщення на іншу посаду, звільнення користувача з військової служби, отримання іншого житла чи компенсації за нього.

Відповідно до п.7.2 Договору зазначено, що його укладення не створює для користувача та членів його сім`ї будь-яких інших прав на отримане у користування житлове приміщення, крім права тимчасового користування. Житлове приміщення не підлягає піднайму, бронюванню, приватизації, даруванню, викупу, передачі у заставу або займу чи в користування третім особам.

На підставі п.7.5 Договору, єдиним документом, що підтверджує надання житлового приміщення користувачу та звільнення ним житлового приміщення є підписаний сторонами акт прийому - передачі приміщення, в якому зазначається стан житлового приміщення, обладнання чи іншого майна, яке знаходиться в житловому приміщенні.

Відповідно до п. 7.1 Договору, він набирає чинності з дати його підписання і діє до моменту виключення військовослужбовця зі списків військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, на підставі поданих документів, судом встановлено, що спірну квартиру позивач отримав у тимчасове користування на підставі наказу Міністра оборони України № 40 від 31 січня 2019 року про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України.

Вказаний нормативний документ у розумінні пункту 4 Порядку № 1081 є також нормативно-правовим актом з питань забезпечення військовослужбовців житлом, що виданий центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво Збройними Силами України, а в той же час має однакову юридичну силу, разом з Інструкцією № 380.

Із зазначеного вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу користування штатно - посадовим (службовим) житлом.

У відповідності до положень статті 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного судочинства.

Як визначено ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачем Договір про надання в користування штатно - посадового житла було укладено добровільно, на момент укладення договору відповідач не заперечував проти його умов, він погодився на умови Договору, і відповідно закріпив цю згоду своїм підписом.

При цьому, за умовами укладеного Договору, він набирає чинності з дати його підписання і діє до моменту виключення військовослужбовця зі списків військової частини НОМЕР_1 (п.7.1). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2020 №229 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини. Проте, позивач залишився на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 для отримання житла, тобто, його право на отримання житла, як військовослужбовцем, не є порушеним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки штатно - посадове (службове) житло надавалося підполковнику ОСОБА_1 в порядку проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України, в тимчасове користування, тобто на час зайняття ним відповідної посади.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-79, 81, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із сім`єю зі штатно посадової квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь військової частини НОМЕР_1 сплачений судовий збір в розмірі 2269 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Валентина Леонідівна Гудзенко