Справа № 446/91/20 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/811/4114/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 рокуЛьвівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: О.М.Ванівського, О.Я. Мельничук

розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

16.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в якому просив стягнути з відповідача 9405 Євро.

12.08.2021 року позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якому просив суд стягнути з відповідача 3323,21 євро.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 22.06.2019 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області визнано недійсними деякі умови кредитного договору, укладеного з банком, та зобов`язано банк здійснити перерахунок за цим кредитом. Однак, банк не виконав рішення суду в частині проведення перерахунку за кредитним договором. Вважає, що ним здійснено оплату за недійсними умовами договору у сумі 9405 Євро, які необхідно стягнути з банку. Позовні вимоги обґрунтовував положеннями статті 216 ЦК України щодо наслідків недійсного правочину.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3323, 21 Євро.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2598,00 грн.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, позивачем в ході слухання справи змінено предмет позову, однак суд першої інстанції, ігноруючи відсутність можливості зміни предмету позову з врахуванням ст. 49 ЦПК України, безпідставно задовльнив позовну заяву.

Так, позивач звернувся до суду з позовною заявою до АТ КБ ПРИВАТБАНК про стягнення 9405 Євро, мотивуючи таку невиконанням банком рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 22.06.2017 року, яким зобов`язано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 21.03.2007 року провести перерахунок за кредитним договором № LVКBGA00000024 від 21.03.2007 року, зарахувавши отриману банком винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати з моменту укладення договору в рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту. Отже, позовною вимогою є вимога про виконання рішення суду. Однак, звернувшись до суду з заявою від 12.08.2021 року, позивач змінив предмет позову та просив стягнути з відповідача переплату по кредитному договору у розмірі 3323,21 Євро. Вважає, що позивач пред`явив новий позов, а не зменшив позовні вимоги, що не врахував суд першої інстанції. Отже, позивач просив стягнути з банку кошти, які не є предметом позовних вимог. Зазначає, що на даний час відсутній предмет спору, оскільки Банком рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.06.2017 року виконано в повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦПК України відповідач заявив клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Однак, суд першої інстанції, ігноруючи факт відсутності предмету спору по даній справі, безпідставно відмовив відповідачу у заявленому клопотанні.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Як вказано у ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У пункті 10 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 №9 вказано, що реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Судом встановлено, що 21.03.2007 між відповідачем як банком та позивачем як позичальником укладено кредитний договір за яким банк надав кредит у розмірі 45 000,00 Євро. І відповідно до квитанції від 22.03.2007 такий кредит було отримано позичальником (а.с. 7-8).

28.07.2007 між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору №LVКBGA00000024 (а.с. 9-15).

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.06.2017 у справі №446/1649/15-ц (а.с. 4-6), яке не оскаржене та набрало законної сили, первісний позов банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 11 597,34 Євро.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано недійсною умову кредитного договору № LVBGA00000024 від 21.03.2007 року в редакції згідно з додатковою угодою № 1 від 28.07.2009 року про обов`язок позичальника сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати з моменту укладення договору.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з 21.03.2007 року провести перерахунок за кредитним договором № LVBGA00000024 від 21.03.2007 року, зарахувавши отриману банком винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати з моменту укладення договору в рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту.

За наслідками даного рішення суду було відкрито виконавче провадження №59489257 Кам`янка-Бузьким ВДВС щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 21-23), а також виконавче провадження №59917039 Печерським ВДВ м. Києва щодо зобов`язання ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок за кредитним договором (а.с. 24-27).

Заявою від 09.06.2020, адресованою Печервському ВДВС м. Києва, представник АТ КБ «Приватбанк» вказав, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий документ від 22.06.2017 (щодо перерахунку за кредитним договором). В цій заяві представник банку повідомляє, що рішення банком виконано в повному обсязі, договір погашено повністю, переплата складає 3 323,21 Євро (а.с. 123).

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26.03.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 446/1649/15-ц від 21.03.2019 року, виданий Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області про стягнення заборгованості у розмірі 273 929,17 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що 21.03.2007 сторони підписали кредитний договір та виконували його. В подальшому, за позовом позичальника, суд визнав недійсними умови кредитного договору, що передбачали обов`язок позичальника сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати з моменту укладення договору. На виконання таких умов договору, які в подальшому були визнані недійсними судом, позичальник сплачував кошти. Тобто, даний спір виник між сторонами саме у зв`язку з визнанням недійсними певних умов договору кредиту, зобов`язання за якими було виконано позичальником. Суд погодився з доводами позивача, що в даному випадку має місце реституція, а не переплата за договором, як зазначив представник відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, осільки такі відповідають матеріалам справи та зібраним у справі доказам. Зокрема, матеріалами справи встановлено, що на момент винесення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом, позичальник сплачував кошти за недійсними умовами договору кредиту. Проте, в результаті винесеного судом рішення і здійсненого перерахунку за кредитом в межах виконавчого провадження, виникла сума 3 323,21 Євро, яка утворилась як різниця між зарахованими коштами в рахунок погашення суми боргу за кредитними зобов`язаннями та фактично сплаченими коштами за недійсними умовами договору кредиту. Відтак, кошти, які просив стягнути позивач, це власне і є сума, яка була сплачена за недійсними умовами кредитного договору і яка підлягає поверненню, що за своєю правовою природою є реституційною вимогою.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішеня суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 29 квітня 2022 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді О.М. Ванівський

О.Я. Мельничук