Березівський районний суд Одеської області
22.04.2022
Справа № 494/1396/21
Провадження № 2/494/153/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2022 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Римаря І.А

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 494/1396/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Березівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 за участю третьої особи: Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території колишньої Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області, що належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №065433. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як не встановлено факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років. Починаючи з 2010 року по 07.01.2016 рік позивач проживав із спадкодавцем у житлову будинку по АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_4 потребував сторонньої допомоги, так як був інвалідом та самостійно не міг пересуватися. Також у спадкодавця є брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на спадщину не притендує. На підставі цього просять задовольнити їх позов.

Ухвалою суду від 11.11.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.11.2021 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Розквітівську сільську раду Березівського району Одеської області.

Ухвалою суду від 11.01.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області №10 ОД від 28.03.2022 року( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.05.2022 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан , який продовжено до 25.04.2022 року.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про судовий розгляд. Представник позивача 22.04.2022 року подав до Березівського районного суду Одеської області заяву в якій просив розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав 22.04.2022 року заяву до суду в якій зазначив, що не заперечує з приводу задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи у судове засідання 22.04.2022 року також не з`явився, одночасно від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутності. З позовними вимогами ОСОБА_1 згоден та не заперечує проти його задоволення.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Відповідно до ст. 247 Цивільно=процесульного кодексу України (далі ЦПК України), фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою сторін не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову".

Як вбачається з заяв учасників по справі, усі визнали вимоги позовної заяви та не заперечує проти задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області зроблено актовий запис 14.01.2016 року за №26.(а.с.8).

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території колишньої Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області, що належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №065433.

На запит суду з Суворовською державною нотаріальною конторою надана відповідь про те, що за даними Спадкового Реєстру інформація, щодо заведення спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відсутня (а.с.49).

Таким чином, суд доходить висновку, що із завою про прийняття спадщини на вищевказану земельну ділянку ніхто не звертався та таку ніхто не успадкував.

На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України: «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.».

Відповідно до п. 211 «інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та оформлення прав на спадкове майно.

У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю оформлення права власності на спадкове майно

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивача відсутні, тому він звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

З положень ч.2 ст.1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

З письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживав з ОСОБА_5 на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця вбудинку АДРЕСА_1 та здійснював за ним догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З врахуванням наведеного, визнання позову відповідачем та з метою усунення обставини, яка перешкоджають оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що необхідно встановити юридичний факт, проживання спільною сім`єю позивача разом із спадкодавцем ОСОБА_5 протягом останніх 5 - ти років до дня смерті та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,20 га, розташовану на території колишньої Розквітівської сільської ради Березівського району, Одеської області, масив НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , діл № НОМЕР_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №065433, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Вимог про стягнення судових витрат ОСОБА_1 не заявляв, тому такі витрати слід віднести на його рахунок.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 268, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 2010 року до моменту смерті, та визнати його спадкоємцем 4-ї черги.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,20 га, розташовану на території колишньої Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області, масив 18,19 діл № НОМЕР_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №065433, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ).

Третя особа - Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області (Одеська область, Березівський район, с. Розквіт, вул. Миру,1)

Повний текст рішення суду виготовлений та підписаний 29.04.2022 року.

Суддя І.А. Римар