Номер провадження 2-о/754/152/22
Справа №754/2289/22
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Сенюти В.О.

при секретарі: Сінєльніковій С.М.

за участю:

заявника: ОСОБА_1

представника заявника: ОСОБА_2

заінтересованої особи: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 .

Подану заяву обґрунтовує тим, що заявник та ОСОБА_3 проживали спільно без реєстрації шлюбу та мають спільних двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, заявник має доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають разом із заявником та відвідують шкільні до дошкільні навчальні заклади. ОСОБА_3 проживає у Броварському районі Київської області, приїжджає за адресою проживання заявника та вчиняє скандали та бійки, застосовує психологічний тиск з метою уникнення сплати аліментів. 27.06.2021 року зверталася до Деснянського УПГУНП в м. Києві із заявою про нецензурні образи відносно неї у присутності дітей та свідків. 28.06.2021 року зверталася із заявою про те, що ОСОБА_3 відмовляється покинути місце проживання заявника та погрожує. 28.06.2021 року відносно ОСОБА_3 складено терміновий заборонний припис. Крім того, ОСОБА_3 звертається із скаргами до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної м. Києві державної адміністрації щодо не виконання заявником своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного заявник просить:

?видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 строком на 6 місяців;

?заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 ;

?заборонити наближатися на 100 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме: комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук - ліцей № 293» Деснянського району м. Києва, дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 34 «Оріяна» Деснянського району м. Києва, місце роботи ОСОБА_1 - Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва;

?особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею;

?заборонити ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2021 року відкрито провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_2 подану заяву підтримали, просили її задовольнити з викладених підстав.

ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечував. Пояснив, що активно приймав участь у вихованні дітей, заборгованості щодо сплати аліментів немає. Забирав дітей із садочку та біля будинку, де проживає ОСОБА_1 , ніякого насильства по відношенню до ОСОБА_1 та дітей ним вчинено не було. Влітку, він разом із дітьми та ОСОБА_1 їздили на відпочинок на море. Разом з тим, ОСОБА_1 , з невідомих йому причин, не бажає та має намір обмежити йому у спілкуванні із дітьми, у зв`язку із чим, він звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, до органів поліції із заявою про проведення бесід із ОСОБА_1 щодо надання можливості йому спілкуватися із дітьми.

Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Згідно ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п.п. 2, 7 ч.2 ст. 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п.п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Положенням ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 проживали спільно без реєстрації шлюбу, мають спільних дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, заявниця також є матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 та діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 проживають спільно за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.7,13,14).

З письмових матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 навчається у комунальному закладі «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована шкода І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук - ліцей № 293» Деснянського району м. Києва в 4 В класі. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відвідують дошкільний начальний заклад (ясла-садок) № 34 «Оріяна» Деснянського району м. Києва (а.с.15-17).

На підтвердження та обґрунтованості заяви про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 надала терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 28.06.2021 року, копію талона-повідомлення єдиного обліку № 39713 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.07.2021 року, результати звернення Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 01.02.2022 року, талон повідомлення єдиного обліку № 2859 від 18.01.2022 року, результати розгляду звернень від 26.01.2022 року та листування - роздруківку у месенджері.

З письмових матеріалів справи вбачається, що 28.06.2021 року відносно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, відповідно до якого останній нецензурно висловлювався відносно ОСОБА_1 . З копії талону-повідомлення єдиного обліку № 39713 від 10.07.2021 року вбачається, що 27.06.2021 року о 23:40 ОСОБА_3 у нетверезому стані почав бити ОСОБА_1 , нецензурно виражатися та ображати заявника в присутності дітей та свідків (а.с.20,21). Суд вказані докази приймає критично, оскільки письмові матеріали справи не містять, а заявником та її представником не було надано даних про результати розгляду вказаних звернень.

Разом з тим, в судовому засіданні, ОСОБА_3 пояснив, що влітку 2021 року (тобто у період, за який надходили від ОСОБА_1 звернення до правоохоронних органів) він разом із ОСОБА_1 та дітьми відпочивали на морі. Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні вказану обставину підтвердила, а відтак згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню.

Письмові матеріали справи містять відповідь Головного управління Національної поліції у м. Києві від 01.02.2022 року щодо звернень ОСОБА_1 у період з 2019 року по теперішній час (а.с.22-23). Відповідно до вказаної відповіді, було зафіксовано наступні повідомлення:

?16.01.2021 року за адресою АДРЕСА_1 виникла сварка з колишнім чоловіком, останній незаконно проник до квартири заявниці, після чого викликав службу у справах дітей, оскільки вважав, що діти залишені без нагляду. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимоги ЗУ «Про звернення громадян»;

?06.05.2021 року - за адресою АДРЕСА_1 , батько забрав дитину з садочка, заявниця не знає де знаходиться донька, так як чоловік не виходить на зв`язок. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимоги ЗУ «Про звернення громадян»;

?11.05.2021 року - за адресою АДРЕСА_1 , батько спільної дитини забрав дитину 3 років з дитячого садочка № 34 «Оріяна» без відома заявниці. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимоги ЗУ «Про звернення громадян»;

?28.06.2021 року - за адресою АДРЕСА_1 , п`яний колишній цивільний чоловік відмовляється виходити з квартири заявниці, погрожує, раніше побив заявницю. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимоги ЗУ «Про звернення громадян»;

?16.12.2021 за адресою АДРЕСА_2 , з дитячого садочка № 34 «Оріяна» колишній чоловік забрав дітей і повіз у невідомому напрямку. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимоги ЗУ «Про звернення громадян»;

?17.01.2022 року за адресою АДРЕСА_2 , з дитячого садочка № 34 «Оріяна» колишній чоловік хоче забрати дітей з дитячого садочку, заявниця з ним не проживає, просить допомогти. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимог Закону України «про звернення громадян».

Судом встановлено, що всі долучені до матеріалів справ документи на які посилається заявник свідчать про те, що вона зверталася до державних органів з повідомленням про насилля та незаконні дії ОСОБА_3 . Проте, надані докази не містять підтверджуючої інформації вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_1 .

Верховний суд у постанові від 06.02.2020 року у справі за 753/8626/19 висловив позицію, що сам факт неодноразового звернення заявника до різних органів з підстав вчинення щодо заявника психологічного та фізичного домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що вчинено щодо заявника домашнього психологічного насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Письмові матеріали справи містять відповіді Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 18, 28), висновок оцінки потреб сім`ї (а.с.36-37), що свідчать про наявність між сторонами спору щодо визначення місця проживання, порядку та способу спілкування з дітьми, їх виховання.

Беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця, та її представник суду не надали, а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці та малолітніх дітей у зв`язку із відмовою суду видачі обмежувального припису немає.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що заявником не доведено наявність обґрунтованих підстав для видачі обмежувального припису, а тому суд відмовляє в задоволенні заяви.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.350-7 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя: В.О. Сенюта