Справа № 136/188/22
провадження № 2/136/68/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою:

- змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 14.01.2021 у справі №136/1119/20, де замість визначеного судом розміру 1/3 частини всіх доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначити менший, а саме: у розмірі 1/4 частини всіх доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Сторони перебували в шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте надалі такий шлюб було розірвано за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 21.12.2018. Крім того, за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 14.01.2021 позивачу було присуджено стягувати аліменти на користь відповідача на утримання їх дочки у розмірі у розмірі1/3 частини всіх доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до досягнення нею повноліття. Однак, позивач не згодний з таким розміром стягуваних аліментів, посилаючись на ч. 5 ст. 183 СК України, та вважає, що розмір аліментів слід змінити на1/4 частини всіх доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.02.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Ухвалою суду від 25.03.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явились, однак представник у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Сторони перебували в шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 4). 21.12.2018 шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області. За рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 14.01.2021 позивачу було присуджено стягувати аліменти на користь відповідача на утримання їх дочки у розмірі у розмірі 1/3 частини всіх доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до досягнення нею повноліття (а.с 5-6). Позивач не згодний з таким розміром стягуваних аліментів, посилаючись на ч. 5 ст. 183 СК України, та вважає, що розмір аліментів слід змінити на1/4 частини всіх доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. При цьому позивач не надає доказів того, що не в змозі сплачувати раніше визначений судом розмір аліментів, а наданий ним розрахунок заборгованості по аліментах, станом на 01.01.2022 не є доказом неспроможності позивача сплачувати аліменти, а навпаки, за відсутності об`єктивних причин, свідчить про нехтування визначеного йому обов`язку.

Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Отже, з огляду на особливість предмету спору, позивачу в даному судовому процесі необхідно було довести чи дійсно, внаслідок зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я та інших випадків, є правові підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів для їх платника.

Так, зі змісту аргументів позивача, вбачалось лише про те, що він не згодний з розміром 1/3 частки його доходів стягуваних аліментів, посилаючись на ч. 5 ст. 183 СК України, на підставі якої вважає, що розмір аліментів слід змінити на1/4 частини всіх доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. При цьому позивач не надає доказів того, що не в змозі сплачувати раніше визначений судом розмір аліментів.

Як визначено в ч.ч. 8-9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, згідно моральних засад суспільства.

В силу вимог ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо.

Судом встановлено, що за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 14.01.2021 позивачу було присуджено стягувати аліменти на користь відповідача на утримання їх дочки у розмірі 1/3 частини всіх доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до досягення нею повноліття. Однак, позивач не згодний з таким розміром стягуваних аліментів і посилаючись на ч. 5 ст. 183 СК України вважає, що розмір аліментів слід змінити на 1/4 частини всіх доходів батька.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а)шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б)шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися.

Суд, аналізуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України зазначає, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із погіршенням матеріального становища платника аліментів, останній може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. При цьому саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі.

Однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його матеріальний стан на момент звернення до суду із даним позовом (03.02.2022) є відмінним від його матеріального стану, який існував на час ухвалення рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 14.01.2021 про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дочки. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості по аліментах, станом на 01.01.2022 не є доказом неспроможності позивача сплачувати аліменти, а навпаки, за відсутності об`єктивних причин, свідчить про нехтування визначеного йому судом обов`язку. Інші наведені позивачем підстави на обґрунтування позову, є його особистою думкою, яка не відповідає СК України, а тому не приймається судом до уваги.

Разом з тим, суд вважає помилковим посилання позивача на ч. 5 ст. 183 СК України з тих підстав, що за ч. 5 ст. 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вказана норма права кореспондується з положеннями, викладеними в п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, а згідно з ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Суд, комплексно проаналізувавши вищевказані норми права, дійшов висновку, що вказані у ч. 5 ст. 183 СК України розміри аліментів можуть бути встановлені судом у разі звернення стягувача до суду із заявою про видачу судового наказу, який є особливою формою судового рішення, яке ухвалюється без проведення судового засідання, але не свідчить про те, що при розгляді справ за позовами про зміну розміру аліментів суд зобов`язаний безумовно дотримуватись таких розмірів, оскільки для збільшення або зменшення розміру аліментів встановлений інший порядок та інші підстави, які визначені у вищезгаданій ст. 192 СК України.

Отже, враховуючи, що матеріальний та сімейний стан сторін не змінився, стан здоров`я когось із них не погіршився чи поліпшився, суд вважає, що законні підстави для задоволення позовної вимоги позивача до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відсутні, у зв`язку з чим вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 7680, 89, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 29.04.2022.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО