Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11квітня 2022 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

- головуючого судді Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Скала В.І.

з участю: ОСОБА_1 , адвоката Мельника Ю.О.,

представника Тернопільської міської ради - Друзюка Р.М.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним, скасування рішення Тернопільської міської ради за № 7/47/174 від 13 березня 2020 року та визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 02 квітня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним, скасування рішення Тернопільської міської ради за № 7/47/174 від 13 березня 2020 року, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на укладення договору земельного сервітуту на земельну ділянку пл. 0,0344 га терміном на 5 років для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 та визнання недійсним договору, укладеного між Тернопільською міською радою та ОСОБА_2 про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди від 02 квітня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 13 березня 2020 року Тернопільською міською радою прийнято рішення за № 7/47/174, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на укладення договору земельного сервітуту на земельну ділянку пл. 0,0344 га терміном на 5 років для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 . На підставі даного рішення, 02 квітня 2020 року між Тернопільською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту на територію для встановлення групи тимчасових споруд пл. 0,0344га по АДРЕСА_1 .

Вищевказані рішення та договір позивач вважає такими, що порушують його права щодо користування вказаною територією, як прибудинковою, оскільки він проживає у будинку по АДРЕСА_1 , де розташована спірна земельна ділянка. Факт належності земельної ділянки, наданої у користування ОСОБА_2 за договором особистого сервітуту до прибудинкової території багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , підтверджується даними генерального плану м.Тернопіль, який є містобудівною та землевпорядною документацією.

Також вважає, що в оспорюваному договорі відсутні відомості про кадастровий номер земельної ділянки щодо якої встановлено сервітут, вказана земельна ділянка не є сформованою, а відтак не може бути об`єктом цивільних прав. Крім того, договір про встановлення сервітуту не містить державної реєстрації, а розміщення тимчасових споруд не відповідає вимогам законодавства.

Посилаючись на наведене та те, що оспорювані рішення та договір порушують його права, просив задовольнити позов.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 липня 2021 року відкрито провадження у даній справи за правилами загального провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Тернопільська міська рада у заявах по суті вказала, що позивачем не долучено жодних документів, які б визначали межі земельної ділянки на котрій розміщений багатоквартирний житловий будинок, в якому знаходиться належна йому квартиру, та яка вміщує в собі територію необхідну для обслуговування даного будинку. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт розміщення території, яка надана у сервітутне користування, на земельній ділянці в межах прибудинкової території даного будинку по АДРЕСА_1 . Доводи позивача про те, що предмет оспорюваного договору розташований в межах прибудинкової території багатоквартирного будинку базуються виключно на його припущеннях та не свідчить про порушення його прав. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартири та нежитлових приміщень у будинку, передають безоплатно у власність або у постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі та споруди, прибудинкові території, визначаються на основі відповідної землевпорядної документації. Прибудинкова територія розташовується в межах земельної ділянки, розміри та конфігурація якої визначається на підставі відповідної земельної документації, речове право на таку земельну ділянку повинно бути оформлене за співвласниками багатоквартирного будинку, або організацією, яка здійснює управління цим будинком. Долучені позивачем технічний паспорт на будинок та генеральний план м.Тернопіль, на підтвердження вказаних обставин, не є належними доказами та не підтверджують факт розташування території наданої у сервітутне користування до прибудинкової території багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що особистий строковий сервітут встановлює право користування територією, а не право користування земельною ділянкою, тобто не є земельним сервітутом, а тому не потребує реєстрації в реєстрі речових прав.

Також вказує, що скасування вказаного рішення міської ради не породить для ОСОБА_2 жодних наслідків, оскільки в нього виникло право сервітутного користування земельною ділянкою на підставі договору. Доводи позивача щодо порушення порядку розміщення тимчасових споруд та отримання дозволу на видалення зелених насаджень, з огляд на предмет спору, є безпідставними. Посилаючись на наведене та те, що позивачем не доведено порушення його прав, просив відмовити у позові.

ОСОБА_2 подав відзив на позов. Зазначив, що позивачем не надано доказів, що саме укладенням оспорюваного договору було порушено його права, а тому договір не може бути визнано недійсним в порядку вимог ст. 203 ЦК. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б визначали межі земельної ділянки на якій розміщений багатоквартирний житловий будинок, в якому проживає позивач, та що така прибудинкова територія включає територію, яка надана у сервітутне користування.

Доводи позивача щодо порушення його прав не підтвердженні жодними доказами. Оспорюваний договір встановлює право користування територією, а не земельною ділянкою, відтак такий договір не є договором земельного сервітуту та не потребує реєстрації. Оскаржуване позивачем рішення органу місцевого самоврядування є ненормативним актом і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних прав. Вказане рішення вичерпало свою дію внаслідок виконання, а тому його скасування не породить жодних наслідків для користувачів земельних ділянок.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у позові.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, з підстав викладених у заявах по суті.

Представник Тернопільської міської ради заперечив щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо його представник подав заяву про слухання справи за їх відсутності, щодо задоволення позову заперечують з підстав викладених у відзиві.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири за АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав за № 31671384 від 14.10.2011 року.

13 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту земельної ділянки пл. 0,0344га для розташування тимчасової споруди по АДРЕСА_1 .

13 березня 2020 року Тернопільською міською радою прийнято рішення за № 7/47/174, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на укладення договору земельного сервітуту на земельну ділянку пл. 0,0344 га терміном на 5 років для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 .

На підставі даного рішення, 02 квітня 2020 року між Територіальною громадою м.Тернопіль від імені якої діє Тернопільська міська рада та ОСОБА_2 укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди строком на 5 років до 13.03.2025 року.

Згідно умов договору Територіальна громада від імені якої діє Тернопільська міська рада встановила особистий строковий сервітут на територію (об`єкт благоустрою) в м.Тернопіль, для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд, пл. 0,0344га. Об`єктом сервітуту є територія в АДРЕСА_1 га розташування та межі якої визначені у Додатку до цього договору. У п. 1.4 договору сторони погодили, що даний договір не є договором оренди земельної ділянки чи будь-яким іншим договором користування земельною ділянкою.

Згідно з розрахунком розміру плати встановлення земельного сервітуту на земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена на 01.01.2020, з урахуванням щорічного коефіцієнта індексації грошової оцінки землі, річна сума плати за земельну ділянку пл. 344 кв.м. становить 78003,84грн.

На підставі рішення Тернопільської міської ради від 13 березня 2020 року за № 7/47/174 «Про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 » останній отримав: викопіювання з оновленого плану міста Тернопіль з нанесенням меж земельної ділянки, що надається в сервітутне користування гр. ОСОБА_2 для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності пл. 0,0344га АДРЕСА_1 ; план розташування земельної ділянки, що передається в сервітутне користування для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності пл. 0,0344га. АДРЕСА_1 ; кадастровий план земельної ділянки, що передається в сервітутне користування для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності пл. 0,0344га. АДРЕСА_1 ; довідку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та довідку про розрахунок розміру плати, згідно яких місячний розмір плати за земельну ділянку площею 344 кв. м за адресою АДРЕСА_1 складає 6500 грн., які погоджені начальником відділу земельних ресурсів Тернопільської міської ради.

Згідно листа-відповіді відділу земельних ресурсів Тернопільської міської ради за №465/25 від 29.10.2021 року, інформація та матеріали щодо надання в користування (власність) земельної ділянки на котрій розташований багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 , у відділу земельних ресурсів відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 98 Земельного кодексу, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Положеннями ст. 99 ЗК України встановлено види права земельного сервітуту.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (частина перша ст. 100 ЗК України).

При цьому ч. 2 ст.100 ЗК України встановлено, що земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Аналогічні приписи містяться у статтях 401-402 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 28 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку;

В силу вимог ч.ч. 1-4 ст. 42 Земельного кодексу, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

У відповідності до вимог ст. 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17.

Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом не встановлено та позивачем не доведено, що земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 та прибудинкова територія надана в постійне користування чи передана у власність підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цим будинком чи співвласникам даного багатоквартирного будинку в порядку, встановленому законом.

Позивачем не подано та в судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що він є власником або користувачем суміжних чи спірної земельних ділянок, а тому суд зазначає, що позивач не довів суду, яким чином порушуються його права.

За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає недоведеними позивачем обставини, що у нього виникло право на земельну ділянку та у чому полягає порушення, невизнання або оспорювання його права на земельну ділянку, а тому підстави для захисту прав позивача відсутні .

Доводи позивача про те, що відповідно до Генерального плану міста Тернополя, земельна ділянка, що надана в користування згідно оспорюваного договору сервітуту, є територією багатоквартирної житлової забудови, не мають правового значення для вирішення даної справи по суті, так як позивачем, з огляду на вищенаведені висновки суду, не доведено факт порушення його прав як власника чи користувача спірної земельної ділянки. Позивачем не доведено, що земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний будинок по АДРЕСА_1 та прибудинкова територія надана в постійне користування чи передана у власність підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цим будинком чи співвласникам даного багатоквартирного будинку в порядку, встановленому законом.

Сам по собі розрахунок потреби площі земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , без відсутності доказів передачі такої земельної ділянки у власність чи користування співвласникам багатоповерхового будинку, підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цим будинком, не підтверджує факт порушення прав позивача та не має правового значення для вирішення спору по суті.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд прийшов до висновку, що права та інтереси позивача не були порушенні відповідачами, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом даної справи.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним, скасування рішення Тернопільської міської ради за № 7/47/174 від 13 березня 2020 року та визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди від 02 квітня 2020 року, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП- НОМЕР_1 .

Відповідачі: Тернопільська міська рада, місцезнаходження: вул. Листопадова, 5 м.Тернопіль, код ЄДРПОУ -34334305.

ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП- НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 18 квітня 2022 року.

Головуючий