Справа №278/3567/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулась до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення нею 23-річного віку.

В обгрунтування вимог позивач вказала, що навчається у ДВНЗ «Прикарпатський національний університет ім. В.Стефаника» на денній, контрактній формі навчання, терміном з 01.09.2020 року по 14.05.2025 року. Позивач вказує, що відповідач самоусунувся від її виховання та утримання, на даний час позивач не має ніякого джерела доходів, перебуває на утриманні матері. Вважає, оскільки відповідач працездатний, інших утриманців на має, має стабільний дохід, то зобов`язаний брати участь в її утриманні на період навчання.

ІІ. Процедура і позиції сторін

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 15.11.2021 року матеріали цивільної справи направлено за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира, які надійшли 17.12.2021 року.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.12.2021 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення виявлених недоліків.

06.01.2022 року на виконання вимог ухвали до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 11.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

08.02.2022 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі, дружина не працює та знаходиться на його утриманні. Відповідач послався на стан свого здоров`я, наявність невиліковної хвороби - остеоартроз правого колінного суглобу, що потребує медичного та санаторно-курортного лікування, вказав, що на його утриманні перебувають батьки. ОСОБА_2 заперечив доводи позивача про те, що він самоусунувся від її виховання та утримання, в період з 24.08.2021 року по 25.10.2021 року відповідач перераховував доньці грошові кошти на загальну суму 11 085,16 грн. Позовні вимоги відповідач визнає частково, не заперечував щодо сплати аліментів на утримання дочки в розмірі 1/20 частини від усіх його доходів.

Від позивача відповідь на відзив не надходила.

Ухвалою суду від 14.02.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі статею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 201 СК України норма ст. 191 СК України застосовується до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Згідно договору про надання освітніх послуг від 11.09.2020 року ОСОБА_1 вступила до ДВНЗ «Прикарпатський національний університет ім.. В.Стефаника», на денну форму навчання, фінансування навчання здійснюється за кошти фізичних осіб, з терміном навчання до 14.05.2025 року (а.с. 7, 9).

З довідки ДВНЗ «Прикарпатський національний університет ім.. В.Стефаника» від 23.09.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 навчається на другому курсі денної, контрактної форми навчання (а.с. 10).

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відповідно до ч.1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач, у разі заперечень проти позову - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

В постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №346/103/17 зазначено, що суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 навчається у вищому навчальному закладі на денній, контрактній формі навчання, у зв`язку з чим не може працювати та отримувати доходи, а отже суд дійшов висновку, що вона дійсно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів.

Суд вважає, що відповідач, як батько ОСОБА_1 , зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні потреб дочки, яка навчається.

Відповідач позовні вимоги визнав частково та не заперечував сплачувати аліменти у розмірі 1/20 від усіх видів своїх доходів, посилаючись на свій стан здоров`я, на стан здоров`я дружини, яка перенесла операцію у вересні 2021 року, на необхідність утримання своїх батьків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 27.11.2010 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 (а.с. 42)

Згідно довідки ГУ ДСНС в Житомирські області від 03.02.2022 року за період з серпня 2021 року по січень 2022 року середньомісячний дохід ОСОБА_2 становить 24 659,97 грн (а.с. 53).

Крім того, зі змісту довідки вбачається, що ОСОБА_2 щомісячно компенсується сума коштів у зв`язку з піднаймом житла, яка за вказаний період становить 18 918,00 грн.

До відзиву на позовну заяву відповідач долучив копію лише однієї сторінки з трудової книжки ОСОБА_4 , яка містить два записи за №№ 24 і 25, під № 25 міститься запис від 13.06.2016 року про звільнення ОСОБА_4 з посади судового експерта (а.с.43).

Разом з тим, зазначена копія не може бути взята судом до уваги, оскільки вона не є доказом в розумінні вимог ст. 95 ЦПК України, оскільки суду не надані на дослідження оригінал або належним чином засвідчена копія всієї трудової книжки. Крім того, вказана копія не може бути належним доказом того, що на даний час ОСОБА_4 не працює і не отримує доходи.

Долучена до відзиву на позов довідка із медичної картки стаціонарного хворого, видана ОСОБА_4 , не містить дати її видачі, дати встановлення діагнозу, а зміст довідки жодним чином не свідчить про необхідність проходження лікування ОСОБА_4 та/або про призначене їй лікування (а.с. 44)

Доводи відповідача про те, що лікування ОСОБА_4 потребувало і потребує значних фінансових витрат в матеріалах справи підтвердження не знайшли. відсутні в матеріалах справи докази, що дружина відповідача є непрацездатною і перебуває в нього на утриманні.

Щодо посилання відповідача на консультаційний висновок спеціаліста від 03.02.2022 року щодо стану його здоров`я (а.с. 45), то вказаний висновок також не підтверджує, що відповідачу необхідно проходити лікування. На підтвердження того, що відповідач поніс витрати на своє лікування належних та допустимих доказів суду не надано.

Відповідач не надав суду докази, що його батьки перебувають на його утриманні. До відзиву на позовну заяву відповідач долучив лише копії свідоцтв про народження своїх батьків (а.с. 46-47).

Разом з тим, сам по собі факт того, що батьки відповідача є пенсіонерами, не підтверджує ту обставину, що вони перебувають на його утриманні, як і не підтверджує, що отримувана батьками відповідача пенсія за віком не забезпечує їх потреби.

Таким чином, на підставі належних доказів судом встановлено, що відповідач є працездатною особою молодого віку, проходить службу в державному органі, має стабільний достатній заробіток, який орієнтовно становить близько 25 000,00 гривень на місяць, отримує від держави компенсацію за піднайом житла, а відтак обґрунтованих обставин, які б свідчили про відсутність можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці на час її навчання, відповідачем суду не доведено.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі, має стабільний, достатній дохід, беручи до уваги сімейне становище відповідача, відсутність переконливих доказів про незадовільний стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність в нього інших дітей, окрім позивачки, відсудність доказів, що на його утриманні перебувають інші особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходів на користь позивача на час навчання дочки, починаючи з дня звернення до суду - 01.11.2021 року та до закінчення навчання - 14.05.2025 року.

V. Розподіл судових витрат

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, починаючи з 01.11.2021 року до закінчення навчання ОСОБА_1 - 14.05.2025 року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Стрілецька