КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/4358/21

Головуючий у першій інстанції - Якимець О.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1967/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Якимець О.І., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому зазначив, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності та надає послуги на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. Договір розміщений на офіційному сайті позивача та в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, які постачає позивач.

Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов договору є факт отримання послуг споживачем. Факт відсутності письмового договору між сторонами не є підставою звільнення відповідача від оплати за спожиті послуги.

За результатами оплат було з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги, в результаті чого станом на 01 березня 2021 року утворилась заборгованість 46 728,92 грн., з яких 1245.11 грн. заборгованості за послуги централізованого опалення та 45483,81 грн. заборгованості з централізованого постачання гарячої води.

Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (Кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (новий Кредитор) прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих проте не оплачених до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 32335.63 грн.

Разом сума заборгованості за спожиті відповідачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води складає 79064.55 грн.

Таким чином, позивач просив стягнути на свою користь із відповідача:

- 5167.17 грн. заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення;

- 27168.46 грн. заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води;

- 1245.11 грн. заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення;

- 45483.81 грн. заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води;

- 33 грн. витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та 2270 грн. судового збору за подання позовної заяви (а.с. 1-2).

12 липня 2021 року від представника позивача Гальчинської А.О. надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача (а.с. 77-78).

20 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву в якій просив застосувати позовну давність до вимог про сплату заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які були спожиті до 01 травня 2018 року. Також просив розстрочити виплату заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які були спожиті з 01 травня 2018 року рівними частинами, строком на один рік, у зв`язку з тим, що окрім пенсії відповідач не має іншого доходу та справу розглянути за відсутності відповідача (а.с. 86).

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення станом з 01 травня 2018 року в розмірі 1245,11 грн., за послуги з постачання гарячої води станом з 01 травня 2018 року у сумі 45483,81 грн., а всього у розмірі 46728 (сорок шість тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 42 копійки. У частині позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період до 01 травня 2018 року - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у сумі 1341,57 грн. та витрати за отримання інформації необхідної для розгляду справи у сумі 33,00 грн. Клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення - задоволено. Розстрочено ОСОБА_1 виконання цього рішення про стягнення з останнього на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення станом з 01 травня 2018 року в розмірі 1245,11 грн., за послуги з постачання гарячої води станом з 01 травня 2018 року у сумі 45483,81 грн., а всього у розмірі 46728 (сорок шість тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 42 копійки, строком на 12 місяців із щомісячним погашенням суми витрат у розмірі 3894,03 грн. (а.с. 88-91).

Не погодившись з рішенням районного суду, 19 листопада 2021 року в.о. директора Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» Безпаленко Д.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просив скасувати оскаржуване рішення районного суду в частині відмови в стягненні заборгованості за спожиті з березня 2017 року до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 27168.46 грн.; заборгованості за спожиті з березня 2017 року до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5167.17 грн.; судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вищевказані вимоги позивача. В іншій частині рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року залишити без змін, вирішити питання про розподіл судових витрат та судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На обґрунтування скарги апелянт зазначав, що суд безпідставно застосував строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості до 01 травня 2018 року, не врахувавши положення пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким встановлено, що під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19), строки визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 1 постанови КМ України № 211 від 11 березня 2020 року установлено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року, а відтак строк позовної давності суд мав застосовувати за період до березня 2017 року, тому з березня 2017 року і до 01 травня 2018 року сума заборгованості мала б бути стягнута (а.с. 99-102).

Від відповідача ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції відмовив в задоволенні клопотання апелянта, який просив розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, і дійшов висновку про розгляд справи без виклику сторін у порядку письмового провадження (а.с. 102).

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 4-5, 65, 86).

ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10 квітня 2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014 року.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір про відступлення права вимоги № 602-18, відповідно до якого ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло права грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційні нарахування, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів (а.с. 44).

Згідно додатків № 1 і № 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року до переліку споживачів послуг централізованого опалення та зобов`язань, право вимоги яких відступається, увійшов ОСОБА_1 , який проживає за адресою: : АДРЕСА_1 , є споживачем послуг та має заборгованість 5167.17 грн. з централізованого опалення та 27168.46 грн. з постачання гарячої води (а.с. 48-49).

Позивачем було надано розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 споживачем ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за якими відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги, в результаті чого за період з 01 травня 2018 року і до 01 березня 2021 року утворилась заборгованість 46 728,92 грн., з яких 1245.11 грн. заборгованості за послуги централізованого опалення та 45483,81 грн. заборгованості з централізованого постачання гарячої води. Крім того, на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (Кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість відповідача за спожиті до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води складають 32335.63 грн., з яких 5167.17 грн. з централізованого опалення та 27168.46 грн. з постачання гарячої води (а.с. 4-41).

Цих обставин споживання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 та наявності заборгованості у вищезазначеному розмірі відповідач ОСОБА_1 в суді не заперечував, про що свідчить подана ним письмова заява (а.с. 86).

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Надані позивачем до суду розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 за період з 01 травня 2018 року і до 01 березня 2021 року на суму 46 728,92 грн., з яких 1245.11 грн. заборгованості за послуги централізованого опалення та 45483,81 грн. заборгованості з централізованого постачання гарячої води та до 01 травня 2018 року на суму32335.63 грн., з яких 5167.17 грн. з централізованого опалення та 27168.46 грн. з постачання гарячої води, відповідач ОСОБА_1 в районному суді не заперечував, просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості до 01 травня 2018 року та розстрочити на рік сплату заборгованості, яка виникла після 01 травня 2018 року (а.с. 86).

Позивач оскаржував рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості нарахованої до 01 травня 2018 року на суму 32335.63 грн., з яких 5167.17 грн. з централізованого опалення та 27168.46 грн. з постачання гарячої води, пославшись на неправильне застосування строку позовної давності з підстав неврахування районним судом положень пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України і просив стягнути ці суми.

Суд апеляційної інстанції частково погодився з доводами апелянта, врахувавши наступне.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року. З урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 19 грудня 2020 р. до 31 серпня 2021 р. на території України установлено карантин згідно з Постановами КМ України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року.

Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, слід визнати таким, що пропущений позивачем трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року до березня 2017 року. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за період з квітня 2017 року до 01 травня 2018 року трирічний строк позовної давності не пропущений оскільки на час подання позовної заяви в квітні 2021 року такий строк був продовжений вищевказаним Законом.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що заборгованість на загальну суму 32335.63 грн. нарахована за період з липня 2015 року до 01 травня 2018 року, при цьому з урахуванням вищевказаних вимог законодавства, позивачем пропущений трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року до березня 2017 року, яка складає 3601,07 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та 8781,25 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води, а всього на суму 12382,32 грн. (а.с. 103-104).

20 вересня 2021 року стороною відповідача заявлено про застосування позовної давності про що подано письмову заяву, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в указаній частині з підстав пропуску позивачем позовної давності (а.с. 86).

Тому вимоги позивача про стягнення на його користь із відповідача заборгованості на суму 12382.32 грн. за період з липня 2015 року до березня 2017 року задоволенню не підлягають.

За період з 02 квітня 2017 року до 01 травня 2018 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за спожиті послуги складає 1566.10 грн. (5167.17 грн. - 3601,07 грн.) за спожиті послуги з централізованого опалення та 18387,21 (27168.46 грн. - 8781,25 грн.) за спожиті послуги з постачання гарячої води, а всього на суму 19953, 31 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені вимоги закону, невірно застосував норми матеріального та процесуального права і помилково зазначив про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості до 01 травня 2018 року.

Врахувавши вищевказане, оскаржуване рішення районного суду слід скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості до 01 травня 2018 року і в цій частині ухвалити рішення про часткове задоволення позову.

В частині часткового задоволення позову і стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення і послуги з постачання гарячої води станом з 01 травня 2018 року на суму 46728 гривень 42 копійки, і вирішення розстроченням сплати вказаної суми строком на 12 місяців із щомісячним погашенням суми витрат у розмірі 3894,03 грн. сторони не оскаржували. Тому, суд апеляційної інстанції з огляду на положення ст. 367 ЦПК України перевірив законність оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Ураховуючи на часткове задоволення позовних вимог і пропорційно до частини задоволених вимог (84.34%), судовий збір за розгляд справи районним судом в розмірі 1914,52 грн. та 2871.78 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого підтверджується доказами по справі, має бути стягнутий з відповідача на користь позивача (а.с. 63, 124-127).

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, не дають підстав для висновку про задоволення заявленого позову в повному обсязі, а стосуються переоцінки доказів, яким районним судом надана правильна і належна оцінка.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»- задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період до 01 травня 2018 року і ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ - 40538421) із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) - 1566 грн. 10 коп. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та 18387 грн. 21 коп. заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 02 квітня 2017 року до 01 травня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період до 01 травня 2018 року - відмовити.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року змінити в частині стягнення на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ - 40538421) із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судового збору за розгляд справи районним судом збільшивши його розмір з 1341 грн. 57 коп. до 1914 грн. 52 коп.

В іншій частині заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ - 40538421) із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) - 2871 грн. 78 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова