Провадження № 2/752/1656/21
Додаткове Р І Ш Е Н Н Я
25 січня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Плахотнюк К.Г., за участю секретаря судового засідання Бондар І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у приміщенні суду заяву представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс » - Жидченко Катерини Петрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діяв адвокат Хомич Іван Олександрович до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про визнання договору припиненим, стягнення безпідставно набутих грошових коштів та стягнення моральної шкоди, -
у провадженні суду знаходилася справа за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діяв адвокат Хомич Іван Олександрович до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про визнання договору припиненим, стягнення безпідставно набутих грошових коштів та стягнення моральної шкоди.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

31.08.2021 року надійшла заява від представника відповідача ТОВ «Ліко-Житлосервіс» - Жидченко К.П. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 752/26578/19.

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20.08.2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю, однак не було вирішено питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, просить стягнути з позивача судові витрати на його користь.

У судовому засіданні сторони відсутні, з урахуванням правил ч.4 ст.270 ЦПК України у судове засідання не викликалися.

Судом установлено, що за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діяв адвокат Хомич Іван Олександрович до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про визнання договору припиненим, стягнення безпідставно набутих грошових коштів та стягнення моральної шкоди, судом 20.08.2021 року ухвалено судове рішення, яким у задоволенні позову відмолено повністю.

При ухваленні зазначеного вище рішення судом не було вирішено питання судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Так, заперечення відповідача на позовні вимоги від 18.08.2021 року містять попередній розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу. У розрахунку наведеному у тексті заперечень вказана загальна вартість витрат у сумі 10 000,00 грн.

Під час судових дебатів представник відповідача ТОВ «Ліко-Житлосервіс» - адвокат Жидченко К.П. зробила передбачену частиною восьмою статті 141 ЦПК України заяву.

Заява представника відповідача ТОВ «Ліко-Житлосервіс» - адвоката Жидченко К.П. про стягнення витрат на правову допомогу з додатками на її обґрунтування направлена засобами поштового зв`язку на адресу суду 25 серпня 2021 року.

До заяви представником відповідача ТОВ «Ліко-Житлосервіс» - адвокатом Жидченко К.П. про стягнення витрат на правову допомогу, долучено: копію договору про надання адвокатських послуг № 15-01/20 від 15.01.2020 року; копія акту про прийняття адвокатських послуг від 20 серпня 2021 року № 1 за договором від 15.01.2020 року за № 15-01/20 та, які містять склад наданих послуг, виконаних адвокатом у цій справі, витрачений час та розмір гонорару. Згідно з наведеним розрахунком, загальна вартість наданих адвокатом бюро послуг становить 10 000,00 грн; рахунок на оплату від 20 серпня 2021 року № 1-ЛЖС.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне - процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріали справи не містять клопотання позивача або ж його представника про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465 заі 18); від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15-ц (провадження № 14-382 цс 19); від 08 червня 2021 рокуу справі № 550/936/18 (провадження № 14-26 цс 21); від 07 липня 2021 року у справа № 910/12876/19 (провадження № 12-94 гс 20).

Таким чином, заява представника відповідача ТОВ «Ліко-Житлосервіс » - адвоката Жидченко К.П. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 137, 141,142, 270, 259 ЦПК України

ухвалив:

заяву представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс » - Жидченко Катерини Петрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діяв адвокат Хомич Іван Олександрович до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про визнання договору припиненим, стягнення безпідставно набутих грошових коштів та стягнення моральної шкоди, задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діяв адвокат Хомич Іван Олександрович до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про визнання договору припиненим, стягнення безпідставно набутих грошових коштів та стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» ( місцезнаходження : 03189, м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 58А, ) судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 10 000 ( десять тисяч ) грн. 00 коп.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або отримання. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя К.Г.Плахотнюк