Справа № 510/943/21
Провадження № 2/510/398/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.22 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 на задоволенні позову (з урахуванням наданих додаткових обґрунтувань позову) наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1995р. №180 ; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2000р.; копія технічного паспорту на спірну квартиру від 04.08.2020р.; копія договору купівлі-продажу від 03.03.2021р.; копія акту прийому передання майна за договором купівлі-продажу від 03.03.2021р.; копія розписки ОСОБА_5 від 10.09.2000р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , діюча через свого представника, звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачки ОСОБА_2 , зазначивши, що 03.03.2021 р. між нею та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю належної їй квартири АДРЕСА_1 - за 136200 грн. 03.03.2021р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала документи на квартиру (які були в наявності). У майбутньому відповідачка пообіцяла позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивачка переїхала мешкати у придбану квартиру, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталася до відповідачки, однак ОСОБА_2 від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачки про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачка пояснила, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (03.03.2021р.) вона не рахувалася зареєстрованим власником квартири, а фактично володіла нею. Так, раніше, на підставі свідоцтва про право власності від 07.08.1995р. №180 вищевказана квартира належала ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за прийняттям спадщини звернувся її брат, який прийняв її, отримавши 07.09.2000р. свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, з урахуванням того, що за життя ОСОБА_4 важко хворіла та потребувала стороннього догляду, вона останні роки перед смертю мешкала разом із ОСОБА_2 за її місцем мешкання, остання - доглядала за нею, а після смерті ОСОБА_4 понесла витрати на поховання. Отже, ОСОБА_2 доглядала за ОСОБА_4 до її смерті та за її квартирою. Після смерті ОСОБА_4 відповідачка фактично прийняла спадщину в порядку ст. 1264 ЦК України (як спадкоємиця четвертої черги за законом) та мала наміри звернутися за оформленням прийняття спадщини. Однак, брат ОСОБА_4 ОСОБА_5 запевнив позивачку, що жодних проблем із володінням нею квартири не буде, 10.09.2000р. надав розписку, що він не заперечує, щоб ОСОБА_2 оформила спірну квартиру на своє ім`я, як спадкоємиця за законом, і він жодних претензій з цього приводу не має. Тому, ОСОБА_2 вважала, що після смерті ОСОБА_4 спірна квартира належить їй і вона має право на володіння, розпорядження та користування нею, у зв`язку із чим уклала договір купівлі-продажу нерухомості із позивачкою.

При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на квартиру на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 03.03.2021р. було укладено від імені продавця ОСОБА_2 , яка на той час не була оформлена власником об`єкту продажу. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивачка являється добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 , вона не знала і не могла знати про те, що ОСОБА_2 не мала права на відчуження нерухомості, у зв`язку із тим, що вона на той час належним чином не оформила право власності на цей об`єкт. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем.

Як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачкою була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачка ОСОБА_2 продала, а позивачка купила квартиру АДРЕСА_1 за 136200 грн. 03.03.2021р. позивачка передала відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала позивачці документи на квартиру (які були в наявності) за цією ж адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачки щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на квартиру за позивачкою як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( КПП НОМЕР_1 ) право власності на:

-квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 26,10 кв.м., житловою площею 16,10 кв.м., підсобною площею 10,00 кв.м.),

що належала ОСОБА_5 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК