Справа № 472/216/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіній Н.М..,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Улусян В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Вознесенського району Миколаївської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи: Орган опіки та піклування Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей біля батька та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи: Орган опіки та піклування Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей біля матері,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2021 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3 , третьої особи: Орган опіки та піклування Веселинівської селищної ради Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей біля батька.

В позовній заяві представник позивача ОСОБА_2 зазначила, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітніх дітей, народжених у зареєстрованому шлюбі: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2012 року та рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 13 жовтня 2020 року шлюб було розірвано. Причиною розірвання шлюбу були різні погляді на сімейне життя та непорозуміння.

Відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого часу, а саме періодично з 2013 року не виконувала своїх батьківських обов`язків щодо належного утримання та виховання дітей, часто покидала дітей напризволяще і не приходила додому. Так, 11, 12,13,14, 15 жовтня 2019 року ОСОБА_3 , отримавши кошти соціальної допомоги на дітей, покинула будинок, де проживають діти, і пішла в невідомому напрямку. П`ять днів діти були на піклуванні у батька ОСОБА_1 та баби (матері батька дітей) ОСОБА_7 і за ці дні відповідач жодного разу не подзвонила, бо свій телефон залишила вдома, не поцікавилася життям і здоров`ям своїх дітей. А коли повернулася і почала обіймати дітей, то мала брудний та неохайний вигляд, несвіжий подих. Як наслідок, на наступний день найменший син ОСОБА_8 захворів, за рекомендацією лікаря батько з ним провів обстеження в Веселинівській центральній районній лікарні, після чого поїхав на лікування разом з сином до м. Миколаєва. Під тиском обставин позивач, зважаючи на те, що сам має організувати час і на догляд за дітьми та працювати, бо мати дітей не залишила дітям кошти на харчування і ліки, був змушений підписати згоду на влаштування найменшого сина ОСОБА_4 до КНП «Миколаївського обласного Будинку дитини», де він знаходиться з 11.11.2019 року до теперішнього часу.

Двоє старших дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишилися проживати біля батька за адресою: АДРЕСА_1 . З того часу діти знаходяться повністю на утриманні батька та дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_5 з того часу виховують батько ОСОБА_1 разом з бабою ОСОБА_7 .. Окрім того, у будинку проживає тітка дітей (сестра батька) ОСОБА_9 , яка теж турбується за дітей.

За словами ОСОБА_3 вона півроку починаючи з 12 грудня 2019 року перебувала в Київській обласній спілці «Міжнародна Антинаркотична Асоціація», яка є громадською організацією, тобто недержавним і не є медичним закладом. Як такого лікування ОСОБА_3 там не проходила, встановленого діагнозу не має. В Україні відсутні нормативно-правові акти, які б регулювали питання специфіки реабілітаційного процесу та механізми контролю за діяльністю таких громадських спілок.

За цей час, відколи мати не проживає біля дітей, остання не надавала матеріальної допомоги на їх утримання. Згідно судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2020 року в справі № 472/657/20 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 30 червня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Однак, незважаючи на судове врегулювання аліментних відносин аліменти ОСОБА_3 не сплачує. Веселинівським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 27 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів. За даними АСВП станом на 16.03.2021 року ОСОБА_3 внесена до Єдиного реєстру боржників як така, що не сплачує аліменти. Станом на 01 лютого 2021 року заборгованість зі сплати аліментів складає 17 046,37 грн.

Так само ОСОБА_3 не приймала участі і у вихованні дітей, не цікавилася успіхами у їх навчанні. Лише телефонує до доньки ОСОБА_10 , але під час телефонного зв`язку не допомагає у підготовці домашніх завдань та інших виховних заходів не вживає. Телефонує лише до доньки, а з сином ОСОБА_11 не спілкується. Таким чином, незважаючи на те, що батько періодично їздить на заробітки, але попри те зміг забезпечити повністю утримання дітей, організував їм навчальний процес, виховує їх та забезпечує їм гармонійний розвиток.

ОСОБА_3 до смт. Веселинове повернулася 07 березня 2021 року та одразу почала вимагати повернути їй дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , не питаючи їх думки та без узгодження даного питання з батьком, постійно вчиняє спір щодо визначення місця проживання дітей. Батько ОСОБА_1 категорично не погоджується на те, щоб діти проживали разом з матір`ю, так як вона не створила для них жодних належних умов для проживання, не має власного житла, не має стабільного доходу. Доказів про житлово-побутові умови за тимчасовим місцем перебуванням/проживанням відповідачки, як і доказів права на проживання там відповідачки разом із дітьми ОСОБА_3 не надала. За період спільного проживання сторін, ОСОБА_3 часто не готувала дітям їсти, хоч і батько залишав гроші на продукти або ж купував продукти, які так і не використовувались, одяг та білизна дітей були брудними. Мати зловживала алкоголем, припускалась авторитарних методів виховання дітей або взагалі самоусувалась від їхнього виховання й розвитку. Крім того, вчиняла в присутності дітей сварки, кидалась на батька та інших родичів із ножем, погрожувала розправою, що негативно вплинуло на психологічний розвиток дітей, тобто вела себе аморально. В той же час, за період, відколи діти стали проживати біля батька, діти є доглянутими, охайними, вони стали спокійніші, розкутіші та веселі. Таким чином, ОСОБА_3 , шляхом здійснення тиску на дітей та родичів, намагається змінити місце проживання дітей в обхід передбачених та визначених чинним законодавством способів вирішення питання. Зважаючи на таке, з метою захисту прав дітей батько змушений звернутися до суду, так як виник спір щодо визначення місця проживання дітей. Просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області. Крім того, стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір в розмірі 908 гривень, а також витрати з оплати за правничу допомогу орієнтовно в розмірі 5000 гривень.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року провадження у вказаній справі відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання.

09 квітня 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітньої дитини біля батька, в якій зазначила, що 16 березня 2021 року на час звернення ОСОБА_1 до Веселинівського районного суду Миколаївської області, його найменший малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в КНП «Миколаївському обласному будинку дитини. 23 березня 2021 року начальник Служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Дмитренко О.О. на власному автомобілі у свій робочий час поїхав з відповідачем ОСОБА_3 до КНП «Миколаївського обласного будинку дитини» та забрав сина ОСОБА_8 з закладу в умови, які є небезпечні для життя і здоров`я дитини, тобто влаштував за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 . Про все це батькові ніхто не повідомив. Про такі обставини батько дізнався від своїх родичів, які на власні очі будучи спостерігачем та від сусідів ОСОБА_12 дізналися про те, що відбувається. Таким чином, зважаючи на те, що батько не встиг забрати сина самостійно, оскільки перебував за кордоном на заробітках, проте мав намір це зробити, оскільки син був влаштований до закладу за його проханням і заявою. Крім того позивач вважає, що саме в нього створені всі умови для проживання та зростання дітей. Позивач повністю підтримує заявлені в позовній заяві вимоги та підстави вимог, й викладені обставини справи, доповнивши їх новими, що стосується сина ОСОБА_8 . Просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області.

06 травня 2021 року судом було винесено ухвалу, якою заяву представника позивача ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітньої дитини біля батька залишено без розгляду.

31 травня 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітньої дитини біля батька, в якій просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області.

08 червня 2021 року до суду від позивача ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою суду від 08 червня 2021 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи: Орган опіки та піклування Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей біля матері до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи: Орган опіки та піклування Веселинівської селищної ради Вознесенського (Веселинівського) району Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей біля батька.

В зустрічній позовній заяві позивач ОСОБА_3 зазначила, що 13 жовтня 2012 року між нею ОСОБА_14 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області . За час спільного проживання у них народилося троє дітей, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . 08 травня 2020 року в період, коли вона проходила курс ресоціалізації у Громадській спілці «Міжнародна Антинаркотична Асоціація», ОСОБА_1 , скориставшись її відсутністю, звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом про розірвання шлюбу. Вказаний позов було задоволено в повному обсязі та шлюб укладений між нею та відповідачем було розірвано, про що 10 вересня 2020 року Веселинівським районним судом Миколаївської області було ухвалено відповідне рішення. Після розірвання шлюбу місце проживання їхніх дітей з відповідачем не вирішувалося, оскільки вона перебувала на реабілітації, а відповідач перебував за кордоном. Фактично діти залишилися проживати біля баби ОСОБА_7 , де й продовжують проживати. За останній рік відповідач разом з дітьми не проживав, лише періодично відвідував їх, вихованням та піклування про дітей займалася бабуся.

Наразі між ними існує спір щодо місця проживання їхніх дітей, участі кожного з них у їх вихованні. ОСОБА_1 та його родина неодноразово перешкоджала їй спілкуватися з дітьми, чим порушують її право, як матері, та право дітей на збереження психологічного зв`язку між матір`ю й дітьми. На сьогоднішній день діти потребують спілкування з матір`ю, її піклування та турботи. Вона спроможна створити для них належні соціально-побутові умови проживання та зацікавлена в збереженні їх психологічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, тому вважає за необхідне звернутися до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей біля неї.

Через постійний психологічний тиск на неї зі сторони відповідача та його родини, вона разом з дітьми декілька разів перебувала в обласному центрі соціально-психологічної допомоги в м. Вознесенську Миколаївської області, який надає соціальні послуги особам, які внаслідок домашнього насильства та насильства за ознакою статті, торгівлі людьми або реальної загрози їх вчинення тощо перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати. На час перебування в обласному центрі соціально-психологічної допомоги вона продовжувала займатися вихованням своїх дітей, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зокрема займалася підготовкою ОСОБА_10 до школи, вчила її писати та читати. Окрім того, постійно піклувалася про наймолодшого сина ОСОБА_8 . Наразі вона проживає в окремому будинку, де створені всі умови для проживання дітей. 23 березня 2021 року вона забрала молодшого сина ОСОБА_8 з Миколаївського обласного будинку дитини, піклується про нього та здійснює належний догляд за ним, має дохід у вигляді допомоги по догляду за дитиною інвалідом. За останній час вона налагодила контакт з дочкою ОСОБА_10 та сином ОСОБА_11 . Постійно з ними спілкується, проводить з ними дозвілля, в телефонному режимі допомагає робити ОСОБА_10 шкільні уроки. Діти потребують материнського піклування. Просить суд задовольнити її позовні вимоги.

23 червня 2021 року до суду від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не визнає заявлені позовні вимоги повністю та бажає надати суду свої обґрунтування й заперечення проти позовних вимог. Не відповідають дійсності викладені в зустрічній позовній заяві обставини про те, що після розірвання шлюбу місце проживання дітей спільно сторонами не вирішувалося. Станом на 10 вересня 2020 року (дату розірвання шлюбу) та на 28.10.2020 року відбувався розгляд Веселинівським районним судом Миколаївської області цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей. В ході розгляду даної справи ОСОБА_3 погоджувалась із тим, що діти проживають біля батька і ще будуть в подальшому знаходитись разом з ним. Про те ж саме вона зазначала і в Миколаївському апеляційному суді в ході перегляду справи в апеляційному порядку (станом на 15.02.2021 року). Щодо твердження про те, що діти фактично залишилися проживати біля баби, то представник позивача зауважила, що навіть в той період часу, коли фізично батько ОСОБА_1 не знаходився біля дітей, а був на заробітках, то все одно щодня телефонував та протягом дня вирішував в телефонному режимі побутові потреби дітей вивчити урок, поспілкуватися з дітьми. крім того, він постійно перераховував кошти та пересилав посилки з дитячим одягом, продуктами харчування, тощо. Поїхати на заробітки батько був змушений, так як на утримання дітей потрібні були кошти.

Відповідно до інформації Веселинівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 1 «Сонечко» Веселинівської селищної ради Миколаївської області від 11 червня 2021 року за вих. № 28, мати ОСОБА_3 не цікавиться вихованням, навчанням, розвитку дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . За період з 01 лютого 2021 року та на день надання відповіді жодного разу не відвідала дитину, не телефонувала до закладу, не цікавилася станом його здоров`я, не приймала ніякої участі у вихованні сина. Крім того, за інформацією ОНЗ Веселинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 14 червня 2021 року за вих. № 110, за період з 01 березня 2021 року і по день надання відповіді мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 не цікавилася шкільним життям, навчальними успіхами та досягненнями дитини, своїх батьківських обов`язків не виконувала. Вихованням та матеріальним забезпеченням дівчинки займається бабуся та тато. Теперішня ситуація дозволяє матері приймати участь у вихованні дітей, їх піклуванні та турботі. Батько сприяє у побаченнях матері з дітьми, в тому числі із ночівлями дітей у матері. Таким чином, мати дітей не позбавлена можливості у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. Мати перекладає відповідальність щодо своєї поведінки на батька вказуючи, що начебто його дії призводили до такої її поведінки. Вказує на свій безпорадний стан. Мати ОСОБА_3 після повернення в березні 2021 року з Київської області не має постійного місця проживання, так як спочатку проживала за адресою: АДРЕСА_2 , зараз же вона змінила місце проживання та не зазначила чи матиме зареєстроване місце проживання. Доходів ОСОБА_3 , окрім соціальних виплат, не має, зате має борги зі сплати аліментів. Тому заявлені ОСОБА_3 вимоги щодо визначення місця проживання дітей біля неї є передчасними, так як умови для проживання дітей біля матері є нестабільними й сумнівними.

01 липня 2022 року до суду від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 адвоката Губської Ю.О. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву про визначення місця проживання дітей, в якій зазначила, що дійсно ОСОБА_3 в ході розгляду справи щодо позбавлення її батьківських прав зазначила, що діти наразі проживають біля батька, оскільки вона перебувала в реабілітаційному центрі та на той час фізично не мала змоги здійснювати догляд за дітьми. Проте, питання місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільно не вирішували. ОСОБА_3 , перебуваючи в реабілітаційному центрі, постійно спілкувалася з дітьми та підтримувала з ними психологічний зв`язок. Окрім того, ОСОБА_1 забуває, що на утриманні ОСОБА_3 перебуває молодший ОСОБА_8 , який в силу свого віку та стану здоров`я не може залишатися сам вдома та потребує особливого піклування. Посилання ОСОБА_1 на те, що в ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів є недоречним, оскільки наразі стягнення з ОСОБА_3 зупинені до вирішення питання щодо місця проживання дітей, так само як зупинене й провадження в справі про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів. Таким чином, на сьогоднішній день сторони в справі перебувають в рівних умовах, маючи один перед одним зобов`язання зі сплати аліментів. Зважаючи, що на сьогоднішній день позивач ОСОБА_3 повністю змінила свою поведінку, піклується про своїх дітей, бере участь у їх вихованні, вважає, що підстави для розлучення дітей з матір`ю відсутні, натомість батько проживає окремо від дітей, постійно на заробітках, у зв`язку з чим не може повноцінно надати дітям свою турботу та піклування, що призводить до того, що він перекладає виховання дітей на бабусю, а тому доцільним буде визначення місця проживання дітей біля матері.

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 суду пояснила, що двоє дітей позивача ОСОБА_11 та ОСОБА_10 проживають біля батька по АДРЕСА_1 . Восени 2019 року ОСОБА_15 покинула дітей, а саме отримавши кошти на дітей пішла в невідомому напрямку, залишивши дітей на батька. Самий найменший син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворів та є дитиною з інвалідністю, тому він був влаштований батьком в КНП «Миколаївський обласний будинок дитини». ОСОБА_3 на той час зловживала спиртними напоями, постійно в сім`ї вчиняла сварки, тому ОСОБА_16 був змушений звернутися на передачу «Говорить Україна» в м. Київ для вирішення даної проблеми. Під час передачі відповідачу ОСОБА_3 було запропоновано пройти курс ресоціалізації у Громадській спілці «Міжнародна Антинаркотична Асоціація», а саме пройти курс лікування від алкогольної залежності. Діти залишилися проживати біля батька, а найменший ОСОБА_8 залишався у будинку дитини. Після повернення з реабілітації 23 березня 2021 року ОСОБА_3 забрала молодшого сина ОСОБА_8 з Миколаївського обласного будинку дитини до себе, оскільки на той час ОСОБА_16 знаходився за кордоном. В позивача є всі належні умови для проживання дітей, натомість у відповідача відсутнє житло та на даний час не створені умови для того, щоб діти проживали біля неї. Тобто відповідачка не має доходу, не має власного житла і сама знаходиться в нестабільних умовах для проживання з нею дітей. На сьогоднішній день всі троє дітей проживають біля батька, тому просить суд визначити місце проживання дітей біля батька ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 допитаний в якості свідка суду пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та на той час ОСОБА_3 09.10.2019 року пропала на три доби, а саме, залишивши трьох дітей на нього, а самому найменшому на той час було 7 місяців. Він був змушений звернутися до поліції для встановлення її місця перебування, а саме 13 жовтня 2019 року в нього було відібрано пояснення щодо зникнення ОСОБА_3 , та через три години її знайшли, але вона не виявила бажання повернутися до дітей. 15 та 16.10.2019 року до нього приходили працівники служби у справах дітей, яким він написав заяву про надання допомоги із найменшим сином ОСОБА_8 , оскільки той постійно потребував медичної допомоги, та спочатку його помістили до лікарні де, він перебував з ним. Пізніше він був змушений написати згоду на влаштування сина до КНП «Миколаївський обласний будинок дитини», де він знаходився з 11.11.2019 року. За іншими дітьми приглядала його матір ОСОБА_7 , яку він попросив допомогти йому. За час перебування сина ОСОБА_8 в лікарні матір ОСОБА_3 жодного разу його не відвідала, а також вона не проявила ніякого бажання щодо піклування за дітьми. Коли інколи приходила до дітей, то була неохайною, брудною, тому він був змушений звернутися до суду щодо визначення місця проживання дітей. В ОСОБА_3 не має можливості в повному обсязі забезпечувати дітей. Крім того, він неодноразову ОСОБА_3 лікував від алкогольної залежності, але це не допомагало. Після звернення ним на передачу «Говорить Україна» в м. Київ для вирішення даної проблеми, відповідачу ОСОБА_3 було запропоновано пройти курс ресоціалізації у Громадській спілці «Міжнародна Антинаркотична Асоціація», а саме пройти курс лікування від алкогольної залежності. Та після лікування вона не намагалася найти спільну мову з дітьми та його мамою ОСОБА_17 , яка разом з його сестрою ОСОБА_9 допомагали йому у вихованні дітей, так як він був змушений їздити на заробітки. Весь час діти проживали по АДРЕСА_1 . В даний час він працює на будівництві в м. Біла Церква з середини липня 2021 року, до цього він більше року працював в республіці Польща, а саме з 08.03.2020 року він перетнув кордон та повернувся додому 01.04.2021 року. До 2020 року він неофіційно працював в м. Южноукраїнськ та ОСОБА_18 . Його матір допомагає з дітьми, а саме доглядає за ними. Він був змушений влаштувати сина ОСОБА_8 до будинку дитини, оскільки той хворів, а потім йому робили операцію в м. Києві та він разом з ним там перебував. Він наркотичні засоби не вживає та на обліку у лікаря нарколога не перебуває, крім того він ніякого насильства в сім`ї не вчиняв та не наносив відповідачці тілесних ушкоджень. Він був змушений їздити на заробітки, оскільки потрібно було піклуватися за дітьми. В даний час всі троє дітей проживають біля нього, а саме по АДРЕСА_1 , найменшого сина йому було передано з 15.02.2022 року соціальною службою, оскільки ОСОБА_3 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Просить суд задовольнити його позовні вимоги та визначити місце проживання дітей біля нього.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 , допитана в якості свідка суду пояснила, що дійсно вона раніше зловживала спиртними напоями, та як чоловік постійно її бив, не давав дозволу щоб до неї приходи друзі. Дійсно в даний час нею було пройдено курс ресоціалізації у Громадській спілці «Міжнародна Антинаркотична Асоціація», а саме лікувалася від алкогольної залежності. В даний час стала на шлях виправлення, бажає, щоб діти проживали біля неї, займатися їх вихованням та навчанням. В даний час вона взяла на виплату будинок та залишилося сплатити за нього небагато. В найменшого сина ОСОБА_8 порок серця, йому потрібно родити операцію. Двоє дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживають біля бабусі ОСОБА_7 , а син ОСОБА_8 біля неї. ОСОБА_7 перешкоджає в спілкуванні з дітьми, тому вона в березні 2021 року змушена була звернутися до поліції, щоб надали дозвіл на спілкування з дітьми. Коли вона перебувала в реабілітаційному центрі, то кожну неділю телефонувала дітям. Всі діти бажають проживати біля неї, на вихідні вона їх бере до себе. Вона має змогу утримувати своїх дітей оскільки має тимчасові заробітку та отримує соціальну допомогу на найменшого сина ОСОБА_8 , крім того ОСОБА_1 буде зобов`язаний платити аліменти на утримання дітей. Просить в задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити її зустрічну позовну заяву.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Дмитренко О.О. суду пояснив, що ОСОБА_16 був змушений звернувся на передачу «Говорить Україна», оскільки ОСОБА_15 зловживала спиртними напоями. Тому органи опіки та піклування звернулися до суду щодо позбавлення її батьківських прав. Але під час передачі ОСОБА_19 спілкою «Міжнародна Антинаркотична Асоціація» було запропоновано пройти курс ресоціалізації, а саме пройти курс від алкогольної залежності. Він спілкувався з куратором спілки, який вказав, що ОСОБА_19 було запропоновано після проходження курсу залишитися працювати у спілці, але вона відмовилася. За рік вона пройшла два курси реабілітації, тому в задоволеннях позовів в суді про позбавлення її батьківських прав було відмовлено. На той період ОСОБА_3 виправилася, доки не зустріла свою матір ОСОБА_20 , яка теж в свій час була позбавлена батьківських прав щодо ОСОБА_21 , а також зловживає спиртними напоями. Він хотів допомогти влаштувати ОСОБА_3 разом з дитиною ОСОБА_8 до реабілітаційного центру у м. Вознесенськ, але вона відмовилася.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що ОСОБА_23 він знає, оскільки вони були його сусідами по АДРЕСА_3 , але вже років з 2 він їх не бачить. Проживало подружжя разом з дітьми, ОСОБА_16 був весь час на роботі, їздив на заробітки, а ОСОБА_3 вела аморальний спосіб життя, пиячила. В даний час по АДРЕСА_3 ніхто не проживає. Коли ОСОБА_24 проживав з дітьми, то діти були доглянутими, охайними, постійно проводив з ними час. Він проживає на АДРЕСА_3 з 2013 року та на той час працював на заводі СЗМ (сухого знежиреного молока) позмінно та коли повертався з нічної зміни, то в 3 години ранку вже бачив ОСОБА_25 , яка купувала горілку. Вони разом в будинку проживали два роки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що він входив до складу комісії, яка приїздила за адресою АДРЕСА_1 з приводу обстеження житлових умов проживання дітей. Виїжджали приблизно місяця чотири тому назад, а саме до ОСОБА_13 , там знаходилася його матір та двоє дітей. Будівля належить ОСОБА_7 , він бачив, де діти відпочивають, харчуються та навчаються. В житловому будинку було чисто, хоча місця замало, так як це є кухня. У них в дворі є житловий будинок, але там робляться ремонтні роботи. В їх будинку лише дві кімнати, пічне опалення, крім того продукти харчування були в наявності, діти доглянуті та нагодовані. Він виїжджав туди двічі, перший раз не пустили, а другий раз проводили обстеження, ініціатором цього була ОСОБА_3 , оскільки вирішувалося питання щодо визначення місця проживання дітей. До самої ОСОБА_3 він комісійно не виїжджав. Він є депутатом багатомандатного округу. В будинку на Заводській проживає ОСОБА_16 , його матір, сестра та двоє дітей. Так дійсно в будинку дві кімнати, ОСОБА_24 приїжджає додому періодично. Діти проживають в більшій кімнаті, де знаходяться два ліжка, та стіл для навчання дітей. Кухня окремо на території даного домоволодіння. З дітьми він особисто не спілкувався. В будинку не має санвузла, крім того, на письмовому столі лежало багато книжок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що ОСОБА_1 проживає на АДРЕСА_3 , а його діти проживають з бабусею ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_24 їздить на заробітки, діти ходять в садочок та школу. Де проживає ОСОБА_3 вона не знає. За найменшого сина ОСОБА_4 вона хвилюється, оскільки він хворіє, він проживає з ОСОБА_3 . Коли вони разом проживали, то ОСОБА_28 вживала спиртними напоями, а ОСОБА_24 тим часом був на заробітках, гроші їй перераховував. Дітей утримує батько, а саме він перераховує своїй матері ОСОБА_7 або сестрі ОСОБА_9 гроші на утримання дітей, на що останні купляють їм одяг та продукти харчування. Діти на вихідні ходять до матері ОСОБА_3 , вони йдуть до неї чистими, а приходять брудними. Вона часто буває в домоволодінні своєї сестри ОСОБА_7 , оскільки проживає від неї неподалік, тому все це бачить. Софійка спить в одній кімнаті з тіткою ОСОБА_29 , а ОСОБА_11 спить з бабусею ОСОБА_7 . ОСОБА_16 працює в м. Біла Церква на будівництві, спілкується з дітьми по телефону, а як приїздить додому, то займається їх вихованням та навчанням.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона проживає разом з донькою ОСОБА_29 та дітьми сина ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Син ОСОБА_16 працює в м. Біла Церква на будівництві, але приїздить у вихідні дні додому, та займається виховання дітей, а коли його не має, то вона разом зі своєю донькою доглядають за дітьми. ОСОБА_16 постійно до дітей телефонує, робить з ними по телефону уроки, а також постійно на їх утримання надсилає гроші. В них в домоволодінні є в достатній кількості продукти харчування, діти нагодовані та одягнені. Софійка постійно сама телефонує до своєї мами ОСОБА_30 та спілкується з нею, на вихідні вона разом з ОСОБА_11 ходять також до матері. Крім того ОСОБА_10 постійно хвилюється за свого братика ОСОБА_8 . Вона ніколи дітям не забороняла спілкуватися зі своєю мамою. ОСОБА_24 не постійно знаходиться на роботі, а саме днів 15-16 на роботі, а потім приїздить додому та знаходиться 3-4 дні вдома. ОСОБА_8 проживає разом з ОСОБА_3 , вона також з внуком спілкується, коли забирає дітей після вихідних. Станіслав хворіє на порок серця, батько також спілкується з сином, допомагає коштами на його лікування, оскільки йому потрібно знову робити операцію в м. Києві.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_13 . Вона проживає разом з мамою ОСОБА_7 та двома племінниками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_16 працює на будівництві в м. Біла Церква, тому дітьми займається вона та матір, а коли ОСОБА_24 приїздить додому то вихованням займається він. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з батьком, якщо його не має вдома, постійно спілкуються по телефону, він допомагає з уроками. Крім того, діти на вихідні дні ходять до матері ОСОБА_3 та після вихідних діти повертаються голодними та брудними. ОСОБА_24 утримує своїх дітей та постійно їй надсилає кошти на потреби дітей, а вона купляє їм все необхідне. Діти сплять разом з нею в одній кімнаті, в кожного окреме місце, а коли приїздить ОСОБА_24 , то вона йде до кімнати матері та спить разом з нею. Її брат ОСОБА_24 планує проживає разом зі всіма дітьми, а вона буде йому допомагати у їх вихованні. Найменший племінник ОСОБА_8 хворіє, але вона буде також допомагати у здійсненні догляду за ним. Крім того зазначила, що влітку діти були на морі в її та бабусі супроводі за кошти ОСОБА_24 , тим самим батько організовує їм відпочинок та оздоровлення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 13 жовтня 2012 року.

В шлюбі сторони мають трьох дітей: доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 30 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стані Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с. 13); сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 19 жовтня 2016 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 14); та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого 11 травня 2019 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 12).

Заочним рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. (а.с. 23-24).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 0335/20 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дата госпіталізації 20.01.2020 року по 10.02.2020 року, діагноз при поступленні: вроджена вада серця: подвійне відходження магістральних судин правого шлуночка, тетродний тип. Гіпоплазія стовбура та гілок легеневої артерії. Відкрита артеріа протока. СН2а ст. Діагноз при виписці: Стан після накладення анастомозу RMBTSH (29.01.2020). Подвійне відходження магістральних судин від правого шлуночка, тетродний тип. Гіпоплазія стовбура та гілок легеневої артерії. Відкрита артеріальна протока. СН1 ст. (а.с. 17-19)

Відповідно до довідки від 10.02.2020 року, виданої ОСОБА_1 , останній разом зі своїм сином ОСОБА_31 , 2019 року народження, перебував на лікуванні ДУ «Інститут серця МОЗ України» з 20.01.2020 року по 10.02.2020 року. Дитині проведено оперативне втручання з приводу вродженої вади серця накладання системно-легеневого анастомозу (29.01.2020) (а.с. 20).

Згідно довідки № 289-03-04 від 24.03.2020 року, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Миколаївський обласний будинок дитини» Миколаївської обласної ради, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває в закладі на повному державному забезпеченні з 11.11.2019 року. За час перебування в закладі малолітнього ОСОБА_8 його мати ОСОБА_15 жодного разу сина не відвідувала, до закладу не телефонувала. Що стосується батька дитини, то ОСОБА_1 відвідував свого сина: 20.12.2019 року, 21.12.2019 року, 16.01.2020 року. В січні місяці поточного року малолітній ОСОБА_8 потребував консультування та подальшого хірургічного втручання в Медичному центрі дитячої кардіології м. Києва. ОСОБА_32 виявив бажання супроводжувати сина до Медичного центру, де і перебував з сином з 20.01.2020 року по 10.02.2020 рік (а.с. 21).

Згідно довідки № 32 від 22.02.2021 року, виданої Веселинівською ЗОШ І-ІІІ ступенів Веселинівської селищної ради Миколаївської області ОСОБА_6 дійсно навчається в Опорному навчальному закладі Веселинівська ЗОШ І-ІІІ ступенів Веселинівської селищної ради у 2-Г класі (а.с. 26).

Відповідно до характеристики, наданої директором ОНЗ Веселинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, ОСОБА_6 є ученицею 2-Г класу. Софія привчена до самообслуговування, робоче місце у неї завжди охайне, переодягається самостійно, не потребує допомоги вчителя. Учениця завжди має охайний вигляд, приходить завжди в чистому одязі. Школу не відвідує лише по хворобі. До школи приходить завжди вчасно. Має добре здоров`я. Фізична група основна. Дівчинка забезпечена всім необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання в школі. Вихованням та матеріальним забезпеченням дівчинки займаються бабуся та тато. Мати ОСОБА_15 з 1 вересня 2020 року і по теперішній час до школи не з`являлася, шкільним життям, навчальними успіхами та досягненнями доньки не цікавилась (а.с. 27).

Відповідно до довідки, наданої завідувачем Веселинівського дошкільного закладу (ясла-садок) № 1 «Сонечко» Веселинівської селищної ради Миколаївської області № 45 від 04.09.2019 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відвідувала Веселинівський дошкільний навчальний заклад (ясла садок) № 1 «Сонечко» з 2015 року по 31.05.2019 року. На даний час відвідує Веселинівську ЗОШ. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зарахований до ДНЗ (ясла-садок) № 1 «Сонечко» в 2018 році. Мама дітей ОСОБА_15 у періоди невживання алкоголю брала безпосередньо участь у освітньо-виховному процесі своїх дітей: вчасно приводила і забирала дітей із садочка, відвідувала святкові ранки та інші заходи, які проходили в групі. Проте, упродовж 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 років часто приводила дітей до закладу неохайними, на що неодноразово зверталася увага вихователями та нею особисто. ОСОБА_28 доволі часто приходила з дітьми в стані алкогольного сп`яніння, тому дітей додому із закладу забирав батько ОСОБА_16 , а за його відсутності бабуся або рідна тітка ОСОБА_33 . Неодноразові бесіди, попередження, співпраця із соціальними службами давала позитивний результат буквально на невеличкий проміжок часу та знову все повторювалося (а.с. 21).

З довідки № 19 від 25.02.2021 року, наданої Веселинівським дошкільним закладом (ясла-садок) № 1 «Сонечко» Веселинівської селищної ради Миколаївської області вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на даний час відвідує групу молодшого дошкільного віку Веселинівського закладу дошкільної освіти (ясла садок) № 1 «Сонечко». Мати ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , не цікавиться вихованням, навчанням, розвитком дитини. За період з 01 липня 2020 року по теперішній час жодного разу не відвідала дитину, не телефонувала до закладу, не цікавилася станом його здоров`я, не приймала ніякої участі у вихованні сина (а.с. 29).

Відповідно до довідки, наданої начальником Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області № АЗ-17/60-2019 від 19.08.2019 року, відповідно до даних, які містяться в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до Веселинівського відділення поліції 17.07.2019 року за фактом вчинення домашнього насильства не зверталася, будь-якої інформації із цього приводу в обліках не значиться, відповідний протокол про адміністративне правопорушення на неї не складався. (а.с. 60).

Крім того, згідно характеристики наданої дільничним інспектором поліції лейтенантом поліції Дмитро Іванченко Вознесенського відділу поліції Веселинівського відділення, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка проживає в АДРЕСА_3 за місцем проживання характеризується негативно. Зловживає спиртними напоями, вчиняє домашнє насилля, не виконує батьківські обов`язки, за що неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Перебувала на обліку у Веселинівському ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївської області (без позбавлення волі) в 2015 році за ч. 1 ст. 125 КК України (спричинила легкі тілесні ушкодження своїй малолітній доньці). З 15.08.2018 року по 15.08.2019 року перебувала на обліку «Сімейний насильник» за вчинення домашнього насилля. На зауваження ОСОБА_3 реагує негативно на шлях виправлення не стає (а.с. 61).

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2015 року ОСОБА_3 було визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин (а.с. 62-63).

13 липня 2020 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за заявою ОСОБА_1 винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 30.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 70).

27.10.2020 року державним виконавцем Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південнного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Килевник С.В. було постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63428708 (а.с. 71).

Відповідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_3 по ВП № 63428708/1 загальна сума боргу станом на 01.02.2021 року складає 17 046,37 грн. (а.с. 75-76).

Із договору оренди від 01 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 уклав договір оренди житла з ОСОБА_7 , а саме житлового будинку, разом з господарськими приміщеннями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 Строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 123-124).

Відповідно до характеристики, наданої депутатом Веселинівської селищної ради Мизгало О.С. та сусідами-односельцями від 08 квітня 2021 року, ОСОБА_1 проживає з дня свого народження у смт. Веселинове. За цей період зарекомендував себе виключно з позитивного боку. Має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_34 -8 років, ОСОБА_5 4 роки, ОСОБА_4 2 роки, піклується про кожного з них, водить до школи доньку ОСОБА_10 та до дитячого садочка сина ОСОБА_11 . Зі ОСОБА_8 перебував увесь час на лікуванні і по місцю і в Києві. ОСОБА_16 з великою повагою та необхідною турботою відноситься до своєї матері ОСОБА_7 , сестри ОСОБА_9 , постійно надає їм допомогу у веденні домашнього господарства та допомагає коштами (а.с. 128).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить про те, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Суд звертає увагу на те, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

При цьому, під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.

В ході судового розгляду справи судом було заслухано думку малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в присутності психолога ОСОБА_35 , яка зазначила, що вона проживає з бабусею, її все влаштовує, в мами буває на вихідних та бажає, щоб умови проживання були кращими. Вона хоче бути з мамою тому, що там її найменший братик ОСОБА_8 , вона сумує за мамою та братиком. В неї окреме ліжко, але в кімнаті з нею також тітка, а братик ОСОБА_11 спить з бабусею. Хоче, щоб вони всі були разом, з мамою та татом, а також з братиками.

Крім того, судом було заслухано думку малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в присутності психолога ОСОБА_35 , який суду розповів, що він полюбляє гратися з мамою, але хоче проживати разом з татом. Крім того в нього там, де він проживає є багато друзів, а також друзі є в садочку.

Присутня під час судового засідання психолог ОСОБА_35 суду надала свій висновок за результатами бесіди з малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , згідно якого зазначила, що діти говорять те, що вони відчувають, не можуть брехати. Дівчинці Софійці хочеться з мамою, їй з нею комфортно, а хлопчику з татом. Умови проживання для дітей теж важливі, але дітям також важко вибирати та вони знають, що сказати.

Згідно відповіді, наданої Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 05-03/247 від 23.02.2022 року на запит адвоката Чабанової А.О., ОСОБА_3 дійсно є мешканкою селища Веселинове Вознесенського району Миколаївської області. Станом на 01.09.2021 року проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Останнє відоме місце проживання АДРЕСА_5 . В листопаді 2021 року з метою подолання складних життєвих обставин ОСОБА_3 разом із малолітнім сином ОСОБА_6 було влаштовано до дитячого відділення КНП «Веселинівська районна лікарня» з подальшим перевлаштуванням до центру соціально-психологічної допомоги в м. Вознесенськ. Але ОСОБА_3 відмовилася від послуг центру соціально-психологічного допомоги, хоча спочатку надавала на це згоду. 31 січня 2022 року у зв`язку із необхідністю проходження післяопераційної реабілітації малолітнього ОСОБА_6 . ОСОБА_3 була влаштована до дитячого відділення КНП «Веселинівська районна лікарня», з якого 14.02.2022 року вона була виписана. 15 лютого 2022 року було отримано інформацію від мешканців селища Веселинове про те, що ОСОБА_3 , повернувшись із лікарні, за місцем тимчасового проживання влаштувала п`янку. Під час спільного виїзду служби у справах дітей та працівниками поліції було встановлено, що в будинку за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, в будинку брудно, речі розкидано, присутні сторонні дорослі громадяни, які також знаходяться в стані алкогольного сп`яніння, дитина постійно плакала. З метою перевірки стану здоров`я ОСОБА_6 його разом з матір було направлено до КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги», де було встановлено, що в дитини в наявності є лише ознаки ОРВІ. З лікарні дитину забрав її біологічний батько ОСОБА_16 , який мешкає АДРЕСА_1 . В період жовтня 2021 року по лютий 2022 року з ОСОБА_3 неодноразово проводилися профілактичні бесіди з питання належного виконання батьківських обов`язків (а.с. 133-134)..

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов життя дітей в сім`ї ОСОБА_3 по АДРЕСА_4 від 29.11.2021 року, проведеного начальником ССД Дмитренко О.О., головним спеціалістом ССП Улусян В.В., завідувач відділенням ЦНСП ОСОБА_36 , директором ЦНСН Гончарук Л.Л., встановлено, що сім`я складається з 2 чоловік ОСОБА_3 та сина ОСОБА_6 . Зі слів ОСОБА_3 в помешканні за борги відключено електро- та газопостачання. Сім`я живе за рахунок соціальних допомог. Будинок складається з 2-х житлових кімнат, стан задовільний. Присадибна ділянка не оброблена. Продукти харчування в наявності, але в недостатній кількості. Санітарний стан житла задовільний, меблі та одяг в наявності та в задовільному стані. Висновок комісії: рекомендовано ОСОБА_3 звернутися із заявою до ЦНСП про влаштування до Миколаївського обласного центра надання соціальної допомоги (а.с. 136).

Також, відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов життя дітей в сім`ї ОСОБА_3 по АДРЕСА_5 від 22.12.2021 року, проведеного начальником ССД Дмитренко О.О., головним спеціалістом ССП Улусян В.В., директором ЦНСН Гончарук Л.Л., інспектором СДП Вознесенського РУП капітаном поліції Квашенко В.В. встановлено, що сім`я складається з 4 чоловік, а саме - син ОСОБА_4 , мати ОСОБА_20 , співмешканець ОСОБА_37 . Проблемою сім`ї ОСОБА_3 є проживання з ними її матері ОСОБА_20 , яка зловживає спиртними напоями. ОСОБА_3 живе за рахунок соціальної допомоги та тимчасових підробітків. Будинок складається з трьох житлових кімнат, стан незадовільний, брудно, речі розкидані. Присадибна ділянка не оброблена. Продукти харчування в наявності, але в невеликій кількості. Постільна білизна відсутня, меблі старі та поламані, санітарний стан незадовільний. Висновок комісії: не створено умови для проживання та виховання малолітньої дитини. Існує загроза життю дитини. Дитина не має свого куточка, не має ліжка (а.с. 135).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов життя дітей в сім`ї ОСОБА_3 АДРЕСА_5 від 31.01.2022 року, проведеного секретарем Веселинівської селищної ради Мизгало О.С., заступником селищного голови Жмурко І.Л., начальником ССД Дмитренко О.О., головним спеціалістом ССП Улусян В.В., директором ЦНСН Гончарук Л.Л., інспектором СДП Вознесенського РУП капітаном поліції Квашенко В.В. встановлено, що до складу її сім`ї входять син ОСОБА_6 та мати ОСОБА_20 . Зі слів сусіда ОСОБА_38 за дитиною не ведеться догляд. Сім`я живе за рахунок коштів соціальної допомоги на дитину. В будинку брудно, санітарний стан незадовільний. Присадибна ділянка не оброблена. Продукти харчування в наявності. Санітарний стан житла не задовільний, меблі старі, в недостатній кількості, постільна білизна відсутня. Висновки комісії: в сім`ї не створено умови для проживання та виховання дитини. Дитина потребує постійного медичного догляду (а.с. 137).

Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 15.02.2022 року встановлено, що адреса фактичного місця проживання (перебування) дитини в АДРЕСА_5 . Виявлено у дитини ознаки ГРВІ, згідно огляду лікаря-педіатра ОСОБА_39 , дитина постійно плаче. Мати ОСОБА_3 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, веде себе агресивно та від пояснень відмовилась. Дитина вилучена працівниками поліції та поміщено до лікарні. (а.с. 138-142).

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини у справі "М.С. проти України" (рішення від 11 липня 2017 року, заява N 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Як зазначено у Постанові ВС від 21.07.2021 року у справі № 404/3499/17 «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку».

Вирішуючи спір, належно та системно з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, з метою забезпечення найкращих інтересів дітей, а не інтересів та бажання батьків, беручи до уваги ставлення окремо кожного з батьків, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , до виконання ними своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, особисті якості батьків, відносини, які існують між кожним з батьків і дітьми, зокрема, як вони виконують свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей та як враховують їх інтереси, а також можливість створення дітям умов для виховання і розвитку, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , оскільки це у найкращих інтересах дітей та забезпечить їх розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Натомість мати дітей ОСОБА_3 не створила необхідних умов для виховання та розвитку дітей, зокрема, не має власного житла та постійно змінює місце проживання, яке є непригодним та небезпечним для проживання дітей, за період розгляду справи в суді не працевлаштувалася, проживає за рахунок соціальних виплат на сина ОСОБА_8 , тобто не має самостійного доходу, продовжує зловживати алкогольними напоями (згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 15.02.2022 року оглядом лікаря-педіатра ОСОБА_39 встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, веде себе агресивно та від пояснень відмовилась (а.с. 138-142), в результаті чого дитину було вилучено працівниками поліції та поміщено до лікарні, а потім тимчасово передано батькові ОСОБА_1 ..

Враховуючи обґрунтування, вказане вище, суд не може прийти до висновку про передачу дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей, тобто у сім`ю непридатну та неблагополучну, із небезпечним та нестійким середовищем, у сім`ю, яка є неблагонадійною для дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 .

Однак суд, вважає за необхідне зазначити, що визначення місця проживання дітей з батьком не може впливати на рівні з ним права матері щодо своїх дітей та наголошує на неприпустимість з боку батька чинити перешкоди у її спілкуванні та відвідуванні дітей.

Керуючись ст.ст. 141, 157, 161 СК України та ст.ст. 76-81, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_30 , третьої особи: Орган опіки та піклування Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей біля батька - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області.

В задоволенні зустрічної позовної ОСОБА_30 до ОСОБА_1 , третьої особи: Орган опіки та піклування Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей біля матері відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що проживає за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, сплачених ним згідно квитанції № 0.0..1 від 17.03.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 квітня 2022 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.