Справа № 727/8909/20
Провадження № 2/727/253/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Гладкій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позикидо відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 24.12.2013 року відповідач ОСОБА_2 взяв у неї в борг 70000 (сімдесят тисяч) доларів США, про що написав відповідну розписку. При цьому взяв на себе зобов`язання повернути їй борг після продажу його квартири.

Крім цього, вказує, що 13.07.2020 року відповідач ОСОБА_2 взяв у неї в борг 35000 доларів США, про що написав відповідну розписку. При цьому, взяв на себе зобов`язання повернути їй борг після продажу своєї квартири.

Позивач зазначає, що на теперішній час відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконав, та борг їй не віддав.

При цьому, продати квартиру відповідач ніяк не може, так як зареєстрована за ним квартира АДРЕСА_1 знаходиться під забороною та в іпотеці у ПАТ «УкрСиббанк», де відповідач ОСОБА_2 також є, боржником.

Позивач вважає, що має всі процесуальні права звернутися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргів за договорами позики у розмірі еквіваленту 70000 та 35000 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент ухвалення рішення у справі.

На основі викладеногопозивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошову суму у розмірі еквівалентну 105000 доларів США у гривнях по курсу НБУ на день ухвалення рішення у справі; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати по справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 30 листопада 2020 року.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 січня 2021 року.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 лютого 2021 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сторчак А.А. про витребування доказів. Витребувано у Чернівецького МВ УДМС України в Чернівецькій області заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вклеювання до паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 16.12.1996 року, нової фотокартки при досягненні 45-річного віку в період з жовтня по грудень 2013 року.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2021 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 травня 2021 року відновлено провадження по справі та призначено судовий розгляд на 03.06.2021 року.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 червня 2021 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

21.02.2022 року на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.06.2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №21-4907 від 10.12.2021 року.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 лютого 2022 року відновлено провадження по справі та призначено судовий розгляд на 17.03.2022 року.

Представник позивача ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, проте до початку розгляду справи від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Також, згідно наявних в матеріалах справи письмових пояснень представник позивача вбачається, що факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зміст якої свідчить про те, що відбулась передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника.

Вказує, що за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як і його укладення, так і умови договору, а також отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому, наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем не виконано. На основі викладеного просить суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, однак представник відповідача спрямувала до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у їх відсутність, вимоги позову не визнають в повному об`ємі. З наявного в матеріалах справи відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 вказує, що насправді зазначених в позові коштів позивачу ОСОБА_1 він не винен, оскільки не він ніяких грошей у позивачки не брав та відповідно ніяких розписок він не писав.

Вказує, що ОСОБА_1 являється матір`ю його колишньої дружини, з якою він розірвав шлюб 14.07.2020 року напередодні складення зазначеної в позові розписки від 30.07.2020 року, що на його думку являється помстою ОСОБА_1 .

Вважає позов безпідставним і надуманим; просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина друга статті 1046 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною другою статті 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З аналізу статей 510, 545, 1046, 1047 ЦК України вбачається, що розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов`язання за договором позики.

Так, судом встановлено, що згідно оригіналу наявної в матеріалах справи розписки від 24.12.2013 року ОСОБА_5 взяв у ОСОБА_1 70000 долларів США та зобов`язується їх віддати після продажу квартири (а.с.29).

Крім цього, відповідно до наявної в матеріалах справи оригіналу розписки від 13.07.2020 року ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_3 ), 13.07.2020 року взяв у ОСОБА_1 35000 долларів США та зобов`язується їх віддати після продажу квартири (а.с.30).

Вказане свідчить про факт отримання відповідачем ОСОБА_2 від позивача зазначених в позові коштів у сумі 105000 долларів США, із зобов`язанням повернути зазначені кошти після продажу квартири.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але і факту передачі грошової суми позичальнику.

При цьому, судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи Висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) №21-4907 від 10 грудня 2021 року - рукописні тексти у розписках від 24.12.2013 року (том 1 а.с.29) та від 13.07.2020 року (том 1, а.с.30), а також підписи від імені ОСОБА_2 , розміщені нижче текстів розписок, праворуч від цифрових рукописних записів із зазначенням дати «24.12.2013» у розписці від 24.12.2013 та «13.07.2020» у розписці від 13.07.2020, виконані самим ОСОБА_2 (а.с.199-209).

Вказане свідчить про те, що саме відповідач ОСОБА_2 з власної волі уклав договір позики з позивачем ОСОБА_1 та отримав зазначені в розписках кошти у сумі 105000 долларів США.

Таким чином, твердження позивача відносно того, що він не позичав у ОСОБА_1 коштів та відповідно не підписував розписок, спростовуються наявним в матеріалах справи висновком експерта №21-4907 від 10 грудня 2021 року.

При цьому, згідно наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, квартира АДРЕСА_1 , що являється власністю ОСОБА_2 , обтяжена Іпотечним договором та забороною на відчуження, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не має можливості її продажу (а.с.17-19).

Разом з тим, за змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справ №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) вказала, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, враховуючи вищезазначені нори матеріального права та позиції викладені у вищевказаній постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року, суд приходить до висновку, що грошові суми зазначені в розписках від 24.12.2013 року та від 13.07.2020 року підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань взятих за вказаними розписками.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, а тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі еквівалентну 105000 (сто п`ять тисяч) доларів США у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день ухвалення рішення у справі, а саме в розмірі 3071764,50 грн.

Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 10510,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 197, 258, 263, 265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 15, 526, 635, 638, 657, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошову суму у розмірі еквівалентну 105000 доларів США у гривнях по курсу НБУ на день ухвалення рішення у справі в розмірі 3071764,50 (три мільйони сімдесят одну тисячу сімсот шістдесят чотири) гривні ( п`ятдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 10510,00 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 29 квітня 2022 року

СУДДЯ: