ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/428/22 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Шевчук Г. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/22858/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2022 року, ухваленого суддею Позняк В.М., повний текст рішення складено 14 лютого 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів у розмірі 4500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, оскільки на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 15 січня 2020 року у справі №607/21815/19 із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що існуючий розмір аліментів є недостатнім, так як син ОСОБА_3 пішов в школу і збільшилися його потреби. Він відвідує групу продовженого дня, а також репетитора з англійської мови та гурток малювання. Перебування в школі повний день передбачає, як мінімум, дворазове харчування в навчальному закладі, що в місяць коштує приблизно 1200-1300 гривень. Крім того погіршився стан його здоров`я, у нього вроджена патологія - агенезія нирок, порушення внутрішнього формування нирок. Така патологія потребує забезпечення дитині правильного способу життя: харчування, фізичного навантаження, санаторного лікування, відпочинку, а також регулярного медичного контролю, що в свою чергу призводить до значних витрат. Також, спільний син знаходиться на обліку у дитячій поліклініці з діагнозом: кіста Беккера правого колінного суглоба. Деформація грудної клітини. Вельгусна деформація стоп. Для корегування осанки, син постійно займається гімнастикою та плаванням. Звертає увагу, що значні витрати пов`язані з забезпеченням дитині здорового, збалансованого харчування вдома, скорегованого відповідно до медичного діагнозу - агенезія нирок.

ОСОБА_1 має стабільний, високий дохід за кордоном, фактично проживає та працює з 1998 року в Італійській Республіці, отримує пенсійне забезпечення цієї країни. Він є працездатною особою, за станом свого здоров`я не позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу та виконувати свій батьківський обов`язок по відношенню до сина.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2022 року позов задоволено.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2020 року у справі № 607/21815/19 та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 4500 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що при зверненні до суду із позовом про збільшення розміру аліментів ОСОБА_2 , згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, зобов`язана була довести належними, допустимими та достатніми доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення її здоров`я, як одержувача, чи платника аліментів з часу їх присудження - з січня 2020 року по 08.12.2021 року, як підстави для зміни розміру аліментів. Однак таких доказів позивачкою суду не надано.

Також позивачкою не надано доказів, які підтверджують витрати на утримання дитини.

Щодо покращення матеріального стану відповідача ОСОБА_1 позивачка вказала, що він періодично виїжджає на роботу за кордон та отримує більші доходи у порівнянні з нею. Проте, матеріали справи не містять жодних доказів, що з часу присудження аліментів матеріальний стан відповідача покращився. Окрім того факт роботи на тимчасових роботах за кордоном існував і на час вирішення справи № 607/21815/19. Також слід зазначити, що з 05.01.2022 року ОСОБА_1 постійно перебуває в Україні.

Посилання суду, що середня заробітна плата в республіці Італія складає 2300 Євро, нічим не підтверджено, окрім того матеріали справи не встановлено, що такий дохід отримував та отримує відповідач.

Вимога про стягнення витрат на лікування має бути оформлена у вигляді стягнення додаткових витрат на дитину, відповідно до ст. 185 СК України, а не у виді збільшення розміру аліментів, відповідно до ст. 192 СК України. Окрім того при постановленні попереднього рішення про стягнення аліментів дані обставини існували та не виникли після постановлення рішення.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначила, що ОСОБА_1 має стабільний, високий дохід за кордоном. Він фактично проживає та працює в Італійській Республіці, отримує пенсійне забезпечення цієї країни.

Рекомендований розмір аліментів є не достатнім, щоб забезпечити базові потреби сина, оскільки за результатами останніх медичних обстежень, в січні 2022 року ОСОБА_3 отримав статус дитини інваліда. Окрім витрат пов`язаних з лікуванням сина є ще не мало важливих витрат на харчування, проживання, навчання, дозвілля, фізичний розвиток. Забезпечите їх самостійно ОСОБА_2 вкрай важко.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що у шлюбі сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується витягом із реєстру актів про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Управління з демографічних питань міської ради Риму (від 2014 року, акт 00524, частина 2, серія В26) (а.с. 8-12).

Неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою про склад сім`ї № 1985, виданою 18 липня 2019 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області (а.с.14,15).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2020 року у справі № 607/21815/19, суд ухвалив стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50% прожиткового мінімуму дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.16 -19).

Відповідно до довідки, виданої ФОП ОСОБА_6 від 10.12.2021 року, ОСОБА_2 працює продавцем непродовольчих товарів з 01.10.2020 року та її заробітна плата становить 6000 грн на місяць (а.с.33).

Згідно інформації державної прикордонної служби України від 17.01.2022 року ОСОБА_1 перебував за кордоном з 02.05.2019 року по 01.08.2021 року, та знову виїхав 02.09.2021 року (а.с.76).

У відповідності до статей 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна правова підстава відображена у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 524/7388/17.

В силу вимог статті 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подаючи позов до суду ОСОБА_2 , як на підтвердження своїх вимог посилається на те, що вже після прийняття рішення суду у справі № 607/21815/19 від 15 січня 2020 року, ОСОБА_3 пішов у перший клас та на даний час навчається у 2-В класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. № 14 ім. Б. Лепкого, що підтверджується довідкою № 211/01 від 17 листопада 2021 року (а.с. 22).

Із медичної картки стаціонарного хворого від 25.01.2022 року Тернопільської обласної дитячої лікарні, довідки поліклінічного відділення «Тернопільської міської дитячої лікарні» від 18.11.2021 року, вбачається, що в ОСОБА_3 діагностовано вроджена вада сечовивідної системи агенезія лівої нирки, гідронефроз єдиної правої нирки. Хронічне захворювання єдиної правої нирки ІІ ст., лікувався стаціонарно 14 днів. При виписці рекомендовано спеціальна дієта, приймання лікарських препаратів, регулярні обстеження в лікарів (а.с. 20, 81).

ОСОБА_3 знаходиться на обліку у дитячій поліклініці з діагнозом: кіста Беккера правого колінного суглоба. Деформація грудної клітини. Вельгусна деформація стоп (а.с. 21).

На підтвердження понесених витрат на сина ОСОБА_2 подала до суду квитанції про оплату за грудень 2021 року за плавання (400 грн), гімнастику (300 грн), англійську (390 грн).

Колегія суддів розцінює ці витрати, як витрати, що пов`язані із здоров`ям сина, оскільки спрямовані на його виздоровлення і охоплюються статтею 192 СК України, а не як додаткові витрати у відповідності до вимог статті 185 СК України, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що стан здоров`я сина був врахований при винесені рішення від 15 січня 2020 року щодо стягнення із нього аліментів. Як вбачається із мотивувальної частини вищевказаного рішення дана обставина не було предметом розгляду.

Безпідставними є твердження апелянта щодо перебування його в Україні з 01 січня 2022 року, оскільки із відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_1 виїхав за межі України ще 02.09.2021 року і назад не повернувся. Перетин кордону 01.08.2021 року (в`їзд) та 02.09.2021 року (виїзд) свідчить про періодичне перебування ОСОБА_1 в Україні. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує проти того, що працює за кордоном.

Апелянтом фактично також визнається те, що син ОСОБА_3 хворіє і потребує істотних витрат на прожиття.

Враховуючи вищенаведені обставини та враховуючи найкращі інтереси дитини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розмір аліментів у сумі 4500 грн. буде достатнім для належного виховання та утримання сина та забезпечення його належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. ОСОБА_1 є особою молодого віку, працездатний, проживає за межами України, за станом здоров`я не позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання сина.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_1 в межах ним понесених у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 274, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2022 року залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_1 в межах ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2022 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Г.М. Шевчук