ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2330/22 Справа № 172/557/21 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Фермерського господарства Агрофірма Віктор,

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства Агрофірма Віктор про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ Агрофірма Віктор на предмет витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, з підстав того, що на підставі державного акту серії ДП № 000821 на право власності на земельну ділянку він є власником земельної ділянки площею 7,630 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10 листопада 2005 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди землі строком на п`ять років. Після закінчення строку дії цього договору він намагався зустрітися з головою ФГ "Агрофірма " ОСОБА_2 " з метою повідомити, що він не бажає більше продовжувати орендні правовідносини з фермерським господарством і бажає самостійно обробляти належну йому земельну ділянку, однак ОСОБА_3 уникав зустрічей з ним. В подальшому він дізнався, що посадовими особами ФГ "Агрофірма "Віктор" 19 жовтня 2009 року без його відома та від його імені уклали новий договір оренди земельної ділянки строком на 15 років. Даний договір оренди він не підписував і про його існування дізнався у грудні 2016 року коли отримав екземпляр договору від відповідача. Після цього, у 2017 році він звернувся до суду з позовними вимогами про визнання договору оренди землі від 19 жовтня 2009 року недійсним. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27.07.2018 року позовні вимоги задоволено. Під час розгляду цивільної справи № 172/129/17 з метою встановлення факту не підписання ним спірного договору оренди землі було проведено дві судово-почеркознавчі експертизи, згідно з висновками яких він ОСОБА_1 не підписував договір оренди землі від 19 жовтня 2009 року. Крім того, зазначає, що дана цивільна справа переглядалася Верховним Судом за касаційною скаргою позивача на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року і Верховний Суд зазначив у своїй постанові від 19 серпня 2021 року висновки про те, що ефективним та належним способом захисту позивача у порушенні його законних прав буде звернення до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки, оскільки спірний договір є нікчемним так як не підписувався позивачем, а також про те, що такий позов може бути заявлений впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Фермерського господарства Агрофірма Віктор про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння - задоволенні.

Витребувати у Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" (код ) із незаконного володіння земельну ділянку площею 7,630 га, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 000821, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Васильківської селищної ради (Васильківської об`єднаної територіальної громади) Дніпропетровської області та повернути її ОСОБА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат у справі (а.с.103-107).

Не погодившись з рішенням суду, Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.110-113).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 липня 2018 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор", третя особа Васильківська селищна рада Дніпропетровської області про визнання договору оренди землі недійсним та ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року розглянута апеляційна скарга ФГ "Агрофірма "Віктор" на вищевказане рішення, яка задоволена, а рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року скасоване і ухвалене нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФГ "Агрофірма "Віктор", третя особа: Васильківська селищна рада Дніпропетровської області, про визнання договору оренди землі недійсним.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 7,630 га на підставі Державного акта на право власності на землю серії ДП № 000821, що знаходиться на території Васильківської селищної ради Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

19 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ФГ "Агрофірма "Віктор" укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 15 років, який зареєстровано у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП "ЦДЗК" 12 січня 2010 року за № 02.

З висновку експерта Дніпропетровського НДІСЕ № 1886-17 від 21 липня 2017 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 172/129/17 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 , що розміщені у загальній графі "Підписи сторін" у графі "Орендодавець" на останній сторінці договору оренди землі від 19 жовтня 2009 року, у загальній графі "Земельну ділянку здав" акту приймання-передачі земельної ділянки від 19 жовтня 2009 року, у графі "Орендодавець" акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 19 жовтня 2009 року виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до висновку повторної судово-почеркознавчої експертизи, проведеної експертами Харківського НДІСЕ ім. заслуженого проф. М.С. Бокаріуса № 19/12188 від 23 травня 2018 року у справі № 172/129/17 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 у договорі оренди землі від 19 жовтня 2009 року, укладеному між ОСОБА_1 та ФГ "Агрофірма "Віктор", розташовані на зворотному боці другого аркуша документа у розділі "Підписи сторін", у графі "Орендодавець", у акті приймання-передачі земельної ділянки від 19 жовтня 2009 року, у рядку "Земельну ділянку здав", у акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 19 жовтня 2009 року, у рядку "Орендодавець" виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1 , а іншою особою.

За результатами розгляду Верховним Судом 19 серпня 2020 року касаційної скарги ОСОБА_1 , яку задоволено частково, постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року змінено та викладено її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Верховним Судом у постанові від 19 серпня 2020 року викладені такі висновки: "Суди встановили, що спірний договір позивач не підписував та, відповідно, з істотними умовами цього договору не погоджувався.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що оскільки позивачем оспорюється факт укладання правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а при вирішенні спору про захист права, яке позивач вважав порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку.

У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Даним правовідносинам відповідають висновки, що містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97), які у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України були враховані судом першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та того, що власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

За правилами ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згіднозі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Колегія суддів зазначає, що сам доведений позивачем факт незаконного користування належної йому земельної ділянки Фермерським господарством "Агрофірма "Віктор", оскільки договір оренди від 19 жовтня 2009 року позивачем не підписувався, тобто є нікчемним правочином, а правовідносини на підставі такого договору не виникли, при цьому відповідач продовжує незаконно користуватися земельною ділянкою, належною позивачу на праві власності, є підставою для захисту порушеного майнового права позивача в судовому порядку у вірно визначений позивачем спосіб, без застосування строку позовної давності, оскільки право на такий позов у особи є протягом всього часу тривання порушення прав власника земельної ділянки, що не зникло як при розгляді судом першої інстанції цього позову, так і при розгляді апеляційної скарги колегією суддів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння від відповідача на користь позивача.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства Агрофірма Віктор залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров