Справа № 523/9588/19
Провадження №2/523/264/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Дашковської Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом громадянина російської федерації ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лутченко Алли Анатоліївни про визнання недійсним заповіту,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

громадянин російської федерації ОСОБА_1 звернувся до суді з позовною заявою в якій просив визнати нікчемним заповіт від 31.08.2018р., посвідчений приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області Комарницькою О.Й., реєстровий номер 1082.

До розпочату розгляду справи по суті ОСОБА_1 змінив підстави позовних вимог в яких просить визнати зазначений вище заповіт недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 281/2000 частини квартири АДРЕСА_1 . Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та дізнався, що під час життя ОСОБА_3 склала заповіт від 31.08.2018р. за умовами якого, на випадок своєї смерті заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося своій сестрі ОСОБА_2 . На думку позивача такий заповіт є недійсним, так як був підписаний не ОСОБА_3 , оскільки вона з липня 2018р. і до моменту смерті була паралізована, що фізично унеможливлювало складання та підписання нею заповіту. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Від відповідача ОСОБА_2 та від третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса до суду не надходило відзиву та/або пояснень на позовні вимоги.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 25.06.2019р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.07.2019р. були забезпечені позовні вимоги шляхом накладання арешту на 281/2000 частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10.09.2019р. були витребуванні копія спадкової справи до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , медична справа, історія хвороби та медична картка на ім`я ОСОБА_3

12.11.2019р. зв клопотання представника позивача судом були прийняті до розгляду уточненні позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

З метою забезпечення заявленого представником позивача клопотання про призначення посмертної судово-почеркознавчої експертизи ухвалою суду від 12.11.2019р. та ухвалою суду від 16.12.2019р. судом були витребуванні оригінали документів з вільними зразками підпису та почерку ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 16.12.2019р. судом була призначена посмертна судово-почеркознавча експертиза, провадження у справі було зупинено.

В зв`язку з неможливістю надання висновку, за відсутності достатньої кількості необхідних документів, ухвалою суду від 10.06.2020р. було поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.10.2020р. матеріали цивільної справи були направлені до експертної установи для продовження проведення посмертної судово-почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 16.12.2019р. Провадження у справі було зупинено.

22.12.2020р. на адресу суду були повернуті матеріали цивільної справи без виконання ухвали суду від 16.12.2019р. в зв`язку не виконанням клопотання експерта, зокрема недостатності матеріалів для проведення експертного дослідження. Ухвалою суду від 24.12.2020р. було поновлено провадження у справі.

16.03.2021р. судом було отримано повідомлення експерта про неможливість надання висновку по призначеної судом експертизі.

Ухвалою суду від 04.02.2021р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи за участю сторін.

Ухвалою суду від 01.04.2021р. позовні вимоги були залишені без розгляду, в зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16.11.2021р. ухвалу суду від 16.03.2021р. було скасовано.

Ухвалою суду від 20.12.2021р. було призначено розгляд справи за участю сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

ОСОБА_1 в призначені судові засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був сповіщений через його представника ОСОБА_4 , яким до суду спрямовувалось клопотання про відкладання розгляду справи, в якому ним було зазначено, що у випадку відмови у задоволені, проводити розгляд справи за його відсутності. Згодом, від представника позивача, ОСОБА_4 до суду надійшло повідомлення від 12.04.2022р. про припинення представництва інтересів ОСОБА_1 в суді.

Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та від приватного нотаріуса до суду надійшли клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності.

За таких обставин, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, відсутність будь-яких інших клопотань стосовно розгляду справи по суті, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін по справі, на підставі наявних у справі доказів.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

громадянин російської федерації ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . ОСОБА_2 є сестрою ОСОБА_3 , що не оспорюється сторонами по справі.

Матеріалами справи встановлено, що за час свого життя ОСОБА_3 31.08.2018р. склала заповіт за умовами якого на випадок смерті усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право заповіла своій сестрі ОСОБА_2 . Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області Комарницькою О.Й., реєстровий номер 1082.

З оглянутого судом заповіту від 31.08.2018р., який оспорюється позивачем, убачається, що за бажанням ОСОБА_3 заповіт був посвідчений в присутності свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Заповіт був записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_3 , до його підписання прочитаний ОСОБА_3 вголос у присутності свідків, і власноруч підписаний нею особисто у присутності нотаріуса. У зв`язку із похилим віком та станом здоров`я ОСОБА_3 заповіт посвідчений на виклик за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини квартири АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., за заявою ОСОБА_8 від 15.04.2019р., як спадкоємця першої черги, який є сином померлої, була заведена спадкова справа №21/2019 до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, із заявою про прийняття спадщини від 03.01.2019р., у встановлений законом шестимісячний строк, до приватного нотаріуса звернулась ОСОБА_2 , яка вказаною заявою прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (стаття 1234 ЦК України).

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України).

За приписами частини першої та другої статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

На бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках (частина перша статті 1253 ЦК України).

Згідно частини другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України).

У частини першій статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми, є нікчемним.

Таким чином, непідписання заповіту заповідачем свідчить, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його форми, та, відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України, це має наслідком його нікчемність.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З боку позивача суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що складений ОСОБА_3 заповіт від 31.08.2018р. не був нею підписаний.

Крім того, без наведення відповідних доказів (висновку експерта тощо) суд позбавлений можливість дійти висновку про нездатність спадкодавця ОСОБА_3 , внаслідок її хвороби, власноруч підписати текст заповіту від 31.08.2018р.

З метою встановлення факту не підписання або спростування такого судом, за клопотанням представника позивача, призначалась посмертна судово-почеркознавча експертиза, яка була залишена експертом без виконання внаслідок недостатності вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_3 . При цьому, судом були задоволені всі клопотання позивача та витребувані оригінали документів з підписом та почерком ОСОБА_3 , які надані експерту для дослідження. Після останнього повернення ухвали суду про призначення експертизи без виконання, з підстав зазначених вище, позивачем додаткові клопотання про забезпечення проведення експертизи до суду не заявлялись.

Отже, обставина не підписання заповіту від 31.08.2018р. ОСОБА_3 з боку позивача не доведена.

Крім того, за твердженнями позивача, заповіт від 31.08.2018р. не міг бути підписаний ОСОБА_3 , в силу стану її здоров`я, а саме, що вона з липня 2018р. і до моменту смерті була паралізована. Доведеність такої обставини, на думку позивача, є наслідком недійсності заповіту від 31.08.2018р.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За таких обставин, за своїм юридичним змістом та підстав заявлених позовних вимог, у випадку доведеності факту не підписання заповіту, такий є нікчемним на підставі частини першої статті 1257 ЦК України. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина перша та друга статті 1257 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Позивач просить на підставі частини першої статті 1257 ЦК України визнати недійсним правочин, для якого законом встановлена нікчемність. Відтак, поставлена перед судом вимога про визнання недійсним заповіту від 31.08.2018р. не є належним способом захисту права чи інтересу позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є безпідставні, не доведені та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

В силу статті 141 ЦПК України відмовляючи у задоволенні позовних вимог виключає можливість стягнення з відповідача судового збору.

На підставі частини дев`ятої статті 158 ЦПК України суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позовних вимог, шляхом скасування арешту з 281/2000 частин квартири АДРЕСА_1 , а також скасування заборони на вчинення реєстраційних дій у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо вказаної нерухомості.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,158,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги громадянина російської федерації ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лутченко Алли Анатоліївни про визнання недійсним заповіту залишити без задоволення у повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позовних вимог застосованих ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.07.2019р. шляхом скасування арешту з 281/2000 частин квартири АДРЕСА_1 , а також скасування заборони на вчинення реєстраційних дій у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо вказаної нерухомості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 19.04.2022р.

Суддя