Справа № 343/1610/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2022 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Новосад І.В.

Справа № 343/1610/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ;

відповідачі 1. Головне управління Національної поліції

в Івано-Франківській області;

2. Івано-Франківська обласна прокуратура;

3. Головне управління державної казначейської

служби України в Івано-Франківській області;

представник відповідача 2 Клак Юрій Григорович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, Івано-Франківської обласної прокуратури та Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2021 до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області передано за підсудністю цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинського відділення поліції Калусьського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, Івано-Франківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Свої вимоги позивач обґрунтовує бездіяльністю та свавіллям правоохоронного органу в розслідуванні кримінального провадження № 0000606 від 31.08.2016, яке полягало у не вчиненні слідчих дій щодо розгляду його заяви про злочин, який полягав у можливій підробці працівниками Козаківської сільської ради документів. Вказана бездіяльність правоохоронних органів завдала йому моральних страждань, а саме: нервозності, сорому, приниження, відчаю, стресу, душевного і фізичного болю, а тому просить суд стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

29.10.2021 вказана цивільна справа передана судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, який визначений згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою суду від 01.11.2021 справу прийнято до провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

30.11.2021 представник відповідача Івано-Франківської обласної прокуратури подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не довів своїх вимог, зокрема в матеріалах позовної заяви відсуктні будь-які рішення судів про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності прокурора, дії обласної прокуратури щодо розгляду звернень ОСОБА_1 і судовому порядку не оскаржувалися та незаконними не визнавалися.

17.12.2021 від представника позивача надійшов відповідь на відзив відповідача з запереченнями.

Ухвалою суду від 21.12.2021 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

31.12.2021 представник відповідача Івано-Франківської обласної прокуратури подав заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 26.01.2022 залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області та замінено відповідача у справі з Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області на Головне управління національної поліції в Івано-Франківській області, розгляд справи відкладено.

Ухвалою суду від 14.03.2022 відмовлено у задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Савчука О.Л. про зупинення провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що він у 2016 році звернувся в органи поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме про підробку працівниками Козаківської сільської ради документів. 31.08.2016 працівниками поліції, на підставі заяви ОСОБА_1 було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за ознаками ч.1 ст.358 КК України, провадження №0000606 від 31.08.2016. Вказує, що кримінальне провадження постійно передавалось від одного слідчого до іншого без проведення належного досудового розслідування. ОСОБА_1 неодноразово скеровував органу досудового розслідування клопотання про проведення конкретних слідчих дій у кримінальному провадженні, однак такі клопотання залишались без розгляду. Тоді він звернувся зі скаргою до слідчого судді, яка була задоволена, зобов`язано слідчого Долинського ВП Калуського ВП ГУНП у Івано-Франківській області провести слідчі дії. В подальшому, в ході досудового розслідування, він дізнався, що дізнавач Долинського ВП Калуського ВП ГУНП у Івано-Франківській області виніс постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження, яку позивач вважає незаконною, що і змусило його знову звертатись до слідчого судді зі скаргою. Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.07.2021 його скаргу було задоволено та скасовано постанову дізнавача про закриття кримінального провадження. Зазначає, що вказані дії органів поліції та прокуратури, які проявляють повну бездіяльність спричинили йому моральні страждання. Моральну шкоду оцінює в розмірі 100 000 грн, оскільки бездіяльність органів досудового розслідування порушила його права, ніяких слідчих дій не проводиться. Все це викликає в нього переживання. Оскільки слідчий суддя встановив бездіяльність слідчого, тому він подав позов про стягнення моральної шкоди. Просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні вказав, що його довіритель у 2016 році звернувся з заявою в поліцію про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої були внесені відомості до ЄРДР. Однак органами поліції та прокуратури не вчинялись будь-які слідчі дії з приводу розслідування вказаного злочину. Судом було двічі визнано факт бездіяльності таких органів, однак це не дало ніяких результатів, що призвело до моральних страждань позивача.

Представник відповідача Івано-Франківської обласної прокуратури в судовому засіданні заперечив щодо доводів позивача та його представника та вказав, що досудове розслідування з приводу вчинення злочину вказаного у заяві ОСОБА_1 триває, вживаються заходи щодо розслідування. Також зазначив, що через об`єктивні причини, слідчі дії не можуть вчинятись швидше.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, 05.04.2022 подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що він з позивачем по 2-3 рази на рік їздив у відділення поліції для з`ясування обставин розгляду заяви позивача, однак це не давала жодних результатів, кримінальне провадження не розслідувалось, ніякі слідчі дії не вчинялись. Через незаконні дії органів досудового розслідування, через постійні хвилювання у ОСОБА_1 почались проблеми зі здоров`ям.

Заслухавши позивача, представника позивача, прокурора, свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи видно, що 2016 року ОСОБА_1 звернувся в органи поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме про підробку працівниками Козаківської сільської ради документів. Просив притягнути винних до відповідальності.

31.08.2016 СВ Долинського ВП ГУНП у Івано-Франківській області на підставі заяви ОСОБА_1 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.358 КК України до ЄРДР за №0000606 від 31.08.2016.

Позивач зазначає, що розгляд кримінального провадження №0000606 від 31.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України зумисно затягувалось, що стало причиною для неодноразового звернення до суду.

Так, ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.10.2019 було задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано слідчого Долинського ВП Калуського ВП ГУНП у Івано-Франківській області провести слідчі дії у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000606 від 31.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Разом з тим, постановою дізнавача Долинського ВП Калуського ВП ГУНП у Івано-Франківській області від 08.10.2020 закрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000606 від 31.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.07.2021 постанову дізнавача сектору дізнання Долинського ВП Калуського ВП ГУНП у Івано-Франківській області від 08.09.2020 про закриття кримінального провадження скасовано, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000606 від 31.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України скеровано для відновлення досудового розслідування.

Відповідно до письмових пояснень керівника Івано-Франківської обласної прокуратури від 22.04.2022 видно, що після скасування 13.07.2021 рішення про закриття у кримінальному провадженні вживаються заходи з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення та прийняття кінцевого процесуального рішення.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що на даний час слідчі дії у кримінальному провадженні надалі не вчиняються, розгляд кримінального провадження зумисно затягується. Зазначає, що бездіяльністю правоохоронних органів, йому було завдано моральної шкоди, а тому з покликанням на ст. 23, ч. 1 ст. 1174-1176 ЦК України, 56 Конституції України просить про відшкодування завданої шкоди.

Вирішуючи спір, суд виходить з таких мотивів та положень закон.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Правовою підставою своїх вимог позивач вказує, зокрема, положення ст. 1174-1176 ЦК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, з наведеної норми видно, що в процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який необхідно розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України.

Водночас, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, за якими така шкода відшкодовується на загальних підставах.

Так, відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За встановлених конкретних обставин цієї справи, дійсного характеру правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди завданої фізичній особі бездіяльністю посадової особи органу державної влади, які регулюються ст. 1174 ЦК України.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої, зокрема бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

При цьому, шкода відшкодовується незалежно від вини.

Водночас, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння (встановлення факту незаконності дій чи бездіяльності) та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача.

Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом.

Такий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19).

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом, на обґрунтування позовних вимог вказує, що в ході досудового розслідування бездіяльністю правоохоронних органів, яка полягала у не вчиненні слідчих дій щодо розгляду його заяви про злочин, умисному затягуванні досудового розслідування йому була завдана моральна шкода, яку він оцінив в розмірі 100 000 грн.

Суд зазначає, що однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване ст. 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

За правилом ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, слідчий суддя здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

При цьому, як зазначив Верховний Суд в постанові від 20.01.2021 у справі № 686/27885/19, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб, сама по собі, не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої та відповідно не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

У ході судового розгляду справи позивач не довів належними та допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди внаслідок не вчинення слідчих дій щодо розгляду його заяви про злочин, умисному затягуванні досудового розслідування, як і не довів причинного зв`язку між такою бездіяльністю слідчого та настанням тих негативних наслідків, на які він посилався.

Позивач вказав, що має переживання з приводу того, як проводиться досудове розслідування, а відтак, на думку суду, позивач висловлює лише свою незгоду з процесуальними діями слідчого, щодо виконання ним своїх обов`язків.

При цьому суд зазначає, що в силу положень ст. 40 КПК України слідчий здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Факт того, що ухвалами слідчих суддів зобов`язано слідчого Долинського ВП Калуського ВП ГУНП у Івано-Франківській області провести слідчі дії у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000606 від 31.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України та скасовано постанову дізнавача сектору дізнання Долинського ВП Калуського ВП ГУНП у Івано-Франківській області від 08.09.2020 про закриття кримінального провадження скасовано, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000606 від 31.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, яке скеровано для відновлення досудового розслідування не доводить заподіяння позивачу шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю слідчого та настанням моральної шкоди.

Порушене право позивача у зв`язку із не вчиненням слідчих дій щодо розгляду його заяви про злочин, умисному затягуванні досудового розслідування, закриття кримінального провадження було відновлене ухвалами слідчих суддів, що є достатньою сатисфакцією із урахуванням конкретних обставин цієї справи.

Відтак, дослідивши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.

Судові витрати в цій справі складаються з судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, сплату судових витрат у вигляді судового збору, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, Івано-Франківської обласної прокуратури та Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.І. Котормус