КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/5527/21 Головуючий у І інстанції Кошель Б.І.
Провадження №22-ц/824/3453/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання зобов`язання припиненим та зняття обтяження,

УСТАНОВИВ:

у травні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.02.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №КІС0GA00000129, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 20 000,00 дол. США.

В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та позивачкою було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №2-1051. Відповідно до договору іпотеки державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори 13.02.2007 року було накладено заборону на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 4492323; внесено відомості до Державного реєстру іпотек, реєстраційний номер обтяження:4572486.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 195 433,64 грн. та судовий збір в сумі 1954,34 грн. Вказане рішення набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, з примусового виконання якого Білоцерківським міським відділом ДВС відкрито виконавче провадження №4957493.

Постановою Білоцерківського міського відділу ДВС від 30.03.2021 року закінчено виконавче провадження № 4957493, у зв`язку із тим, що борг в сумі 197 387,98 з боржника стягнуто в повному обсязі.

Як зазначає позивачка, вона в повному обсязі погасила заборгованість за кредитним договором №КІС0GA00000129 від 13.02.2007 року, у зв`язку із цим, іпотека на належну їй квартиру припинилась. З огляду на викладене, позивачка просила суд визнати припиненим зобов`язання за договором іпотеки квартири, зареєстрованим в реєстрі за №2-1051, укладеним міжАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням основного зобов`язання; зняти заборону відчуження з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 6748441 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 4492323, об`єкт обтяження: квартира в житловому будинку, адреса: АДРЕСА_1 та Державного реєстру Іпотек запис про іпотеку, реєстраційний номер обтяження:4572486, об`єкт обтяження: квартира в житловому будинку, адреса: АДРЕСА_1 ; стягнути сплачені нею судові витрати з відповідача.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року позов задоволено. Визнано припиненим зобов`язання за договором іпотеки квартири, зареєстрованим в реєстрі за №2-1051, укладеним13.02.2007 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

Знято заборону відчуження з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 6748441 та вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 4492323, об`єкт обтяження: квартира в житловому будинку, адреса: АДРЕСА_1 та Державного реєстру Іпотек запис про іпотеку, реєстраційний номер обтяження:4572486, об`єкт обтяження: квартира в житловому будинку, адреса: АДРЕСА_1 . Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 1816 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника - Наконечної А.В., звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що виконання ОСОБА_1 рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2015 року не свідчить про своєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором. Крім того, судове рішення позивачем виконувалось протягом шести років. Окремо зазначає, що за рішенням суду заборгованість була стягнута з позивача на користь банку у гривні, а не в доларах США, як просив банк. З огляду на вказане, вважає, що основне зобов`язання не припинене, а відповідно іпотека не може бути визнана припиненою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Федоренко В.С. посилається на безпідставність та необґрунтованість доводів скарги, просить залишити її без задоволення. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що АТ КБ «ПриватБанк», на день звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, не пред`являв до останньої жодних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Крім того, вважає, що право кредитора на стягнення з позичальника коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає в силу Закону, а не договору, а тому ці кошти не входять до складу основного зобов`язання та не забезпечуються іпотекою.

В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» - Хитрова Л.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Федоренко В.С. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, підтримав позицію, викладену ним у відзиві.

Заслухавши доповідь судді - доповідача Таргоній Д.О., пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 13.02.2007 року було укладено кредитний договір № KJCOGA00000129, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти на строк з 13.02.2007 року по 13.02.2017 року у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 22700 доларів США на наступні цілі: споживчі цілі у розмірі 20000 доларів США, а також у розмірі 2700 доларів США на оплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3 та 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту 300 доларів США у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.1.1 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 договору, що підтверджується копією кредитного договору (розділ 7 Особливі умови).

В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 13.02.2007 року було укладено договір іпотеки квартири, який посвідчено державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кушнір Н.Б. і зареєстрований за №2-1051, за яким передано в іпотеку квартиру, загальною площею 44,2 кв.м., в тому числі житловою площею 29,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 256603434 від 14 травня 2021 року на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, 13 лютого 2007 року внесено заборону на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, зареєстрованого за № 2-1051 13 лютого 2007 року (а. с. 19).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року у справі № 357/10330/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №КІС0GA00000129 від 13 лютого 2007 року в розмірі 195 433 грн. 64 коп. та судовий збір в сумі 1954 грн. 34 коп., а всього - 197 387 грн. 98 коп. (а. с. 13-14).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №КІС0GA00000129 від 13 лютого 2007 року станом на 14.04.2015 року складає 8541,68 доларів США: а саме: 7532,10 доларів США заборгованість за кредитом, 807,18 доларів США заборгованість по процентах, 159,92 долари США заборгованість по комісії за користування кредитом, 42,48 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. У своїх вимогах позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з боржника заборгованість у розмірі 195 433 грн.64 коп. (еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 22,88 грн.)

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви та на підтвердження факту повного виконання зобов`язань за Кредитним договором № KJCOGA00000129 від 13.02.2007 року, ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи постанову в.о. заступника начальника відділу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бібаєвої В.В. від 30.03.2021 року, згідно з якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/357/3414/15, виданого 23.11.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 195 433 грн. 64 коп. та судового збору в сумі 1954 грн. 34 коп., а всього - 197 387 грн. 98 коп., у зв`язку зі сплатою боргу в сумі 197 387 грн. 98 коп., виконавчого збору в сумі 19738 грн. 79 коп. та витрат виконавчого про провадження у повному обсязі (а. с. 15).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зобов`язання за кредитним договором №КІС0GA00000129 від 13 лютого 2007 року припинилось у зв`язку із його виконанням, тому, як наслідок, наявні підстави і для припинення іпотечного договору від 13 лютого 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1051, оскільки банк скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення до суду з позовом, а ОСОБА_1 фактично виконала рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року у справі № 357/3414/15-ц.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такі висновки суду узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України "Про іпотеку", до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 зобов`язань перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №КІС0GA00000129 від 13 лютого 2007 року.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Отже, враховуючи загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Згідно із ч.3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору).

Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 19 наведеного Закону визначено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Статтею 30 цього Закону встановлено відповідальність у сфері державної реєстрації прав та передбачено, що дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса можуть бути оскаржені до суду.

Виходячи з наведеного рішення суду про визнання припиненою іпотеки є підставою для проведення державним реєстратором, державним кадастровим реєстратором, нотаріусом відповідних реєстраційних дій по зняття обтяжень та обмежень майна позивача.

Встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки на належні позивачу квартиру не звертався, заборона їх відчуження досі чинна.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття та скасування записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про заборону на нерухоме майно щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги доводи відповідача про те, що виконання ОСОБА_1 судового рішення про стягнення заборгованості не свідчить про належне виконання нею зобов`язань за кредитнимо договором.

Банк використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, змінивши таким чином умови виконанняосновного зобов`язання щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

При цьому, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, кредитодавець скористався своїм правом дострокового стягнення кредиту, та самостійно визначив розмір всієї заборгованості в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні станом на 14 квітня 2015 року.

Суд першої інстанції також надав правильну правову оцінку необґрунтованим посиланням відповідача на те, що перерахування стягувачеві суми у національній валюті України не вважається належним виконанням судового рішення. Виконання зобов`язання за кредитним договором було здійснено в порядку, передбаченому для примусового виконання рішення суду, ухваленого за позовом самого кредитора, та у цій справі по суті заявлених позовних вимог не вирішуються питання належного виконання рішення суду від 09 жовтня 2015 року у справі № 357/10330/15-ц, яка відповідно до постанови державного виконавця від 30 березня 2021 року виконана в повному обсязі. Жодних доказів оскарження постанови про закриття виконавчого провадження чи її скасування матеріали справи не містять.

Слід також зазначити, що жодних вимог до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат в порядку частини 2 статті 625 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» заявлено не було.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу апелянта, що право кредитора на стягнення з позичальника коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає в силу Закону, а не Договору, а тому ці кошти не входять до складу основного зобов`язання та не забезпечуються іпотекою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що заява підлягають задоволенню.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.