Справа № 131/731/21
Провадження № 2/131/76/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2022 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Балтака Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Чех Л.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Діденко Н.П.

представник відповідача адвоката Шибінського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:

У липні 2021 р. ОСОБА_1 звернулась до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2020 р. даний шлюб розірвано. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з моменту розлучення проживає з позивачем. Відповідно до рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 вересня 2019 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із тим, що неповнолітня донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною-інвалідом, яка знаходиться на диспансерному обліку із діагнозом епілептична хвороба внаслідок туберозного склерозу та потребує постійного дороговартістного амбулаторного лікування позивачем на закупівлю ліків «кеппра» та «сабріл» витрачена грошова суму у розмірі 33 053,57 (тридцять три тисячі пятдесят три гривні 57 коп.) грн. Крім того, позивачем перед початком стаціонарного лікування доньки у закладі охорони здоровя витрачені кошти на сплату вартості тестів на короновіріс у розмірі 4 980,00 (чотири тисячі девятсот вісімдесят гривень 00 коп.) грн.

Загальна сума додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини становить 38 133,57 (тридцять вісім тисяч сто тридцять три гривні 57 коп.) грн., половину з яких у розмірі 19 066,79 (девятнадцять тисяч шісдесят шість гривень 79 коп.) грн., з урахуванням принципу рівності прав та обовязків батьків, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 липня 2021 р. відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої судом постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28 серпня 2021 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що його донька дійсно хворіє та потребує лікування з самого народження, їй необхідні ліки «кеппра» та «сабріл», у звязку із чим він визначає позовні вимоги частково у розмірі 10 000,00 (десять тисяч гривень 00 коп.) грн.

01 жовтня 2021 р. від представиника відповідача до суду надійшли заперечення на позовну заяву, згідно яких останній просить суд вважати відзив відповідача на позовну заяву юридично необгрунтованим та просить його до уваги не брати. Додатково зазначає, що у змісті позовної заяви не зазначений термін за який позивач просить стягнути із відповідача додаткові витрати на утримання дитини; додані позивачем до позовної заяви медичні довідки та інша медична документація носять рекомендаційний характер; товарні накладні та чеки на закупівлю медичних препаратів є сумнівного походження, у звязку із чим представник відповідача просить суд у задоволені позову відмовити.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2021 р. постановлено проводити розгляд зазначеної справи за правилами загального позовного провадження.

29 листопада 2021 р. представник позивача направив до суду відповідь на заперечення, у змісті якої вказує на те, що у позовній заяві зазначено, що додаткові витрати на утримання дитини, повязані із її лікуванням позивач просить стягнути із відповідача за період із 2020 р. по момент звернення до суду; необхідність проходження неповнолітньою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 курсу лікування із застосуванням медичних препаратів «кеппра» та «сабріл» підтверджується, в тому рахунку змістом виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення від 11.12.2020 р., яка в сукупності із іншими письмовими доказами є підствою для задоволення позову, що додатково підтверджується відповідною судовою практикою Верховного Суду.

Крім того, представник позивача просить суд, при ухваленні рішення по суті позовних вимог, вирішити питання про розподіл судових витрат, в частині витрат на професійну (правничу) допомогу, понесених позивачем у розмірі 3 000,00 (три тисячі гривень 00 коп.) грн., стягнувши зазначену грошову суму із відповідача.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2021 р. постановлено закрити підготовче провадження та справу призначити до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили суд ухвали рішення про задоволення позовних вимог з підстав викладених у заявах по суті.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив суд у задоволені позову відмовити з підстав недоведеності позовних вимог.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані Сімейним кодексом України та іншими нормативними актами.

Так, 15 січня 2019 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, про що Іллінецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис № 3, який рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2010 р. у справі № 131/1141/20 розірваний (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у зазначеному шлюбі у сторін даної справі народилась спільна дитина донька ОСОБА_3 , про що 10 квітня 2019 р. Іллінецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис № 66 та видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 10.04.2019 р. (а.с. 7).

У відповідності до судового наказу Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 вересня 2019 р. із відповідача на користь позивача наказано стягувати аліменти на доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

Неповнолітня донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із своєю матірю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

Як вбачається зі змісту протоколу лікарсько-консультативної комісії комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенко Вінницької обласної ради» від 11.12.2020 р. № 64 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 поставлений діагноз епілептична хвороба, часті інфальтильні фармкорезистентні спазми, внаслідок туберозного склерозу, затримка психомовного розвитку, у звязку із чим має право на отримання державної соціальної допомоги терміном 2 роки (а.с. 10).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенко Вінницької обласної ради» від 11.12.2020 р. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала на лікуванні у стаціонарі даного закладу охорони здоров`я у період часу із 03 грудня по 11 грудня 2020 р. із проведенням лікуванням препаратами «сабріл», «кеппра». Стан при виписці: у відділенні спостерігались судоми. Лікувальні рекомендацї: облік у сімейного лікаря, прийняття препаратів «сабріл» та «кеппра» у визначеній дозировці (а.с. 15).

Змістом індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» від 11.12.2021 р. № 474 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначена медична реабілітація (відновна терапія): регулярно безперервно приймати «кеппру» та «сабріл» (а.с. 16-18).

У відповідності до медичного висновку лікарсько-консультативної комісії комунального підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Іллінецької міської ради Вінницької області від 12.01.2021 р. № 1 у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 наявне захворювання (паталогічний стан), яке відповідає розділу І, пункту 1 підпункту 1.15 Переліку медичних показань, ща дають право на одерження державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 р. № 454/471/516. Висновок дійсний до 01 лютого 2023 р. Дата переогляду 12 січня 2023 р. (а.с. 13).

Згідно змісту довідки комунального підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Іллінецької міської ради Вінницької області від 12.01.2021 р. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на диспансерному обліку з приводу туберозного склерозу. Потребує постійного амбулаторного дороговартісного лікування (а.с. 14).

Позивач понесла додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають в придбанні ліків та оплати медичних послуг (а.с. 22-33).

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги письмові позиції сторін, наведені у змісті поданих до суду заяв по суті, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, що вбачається з наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини та частини 7 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно змісту частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 11 даного Закону України передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Змістом статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до змісту пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Дана стаття СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2019 р. у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 р. у справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку (постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14 січня 2019 р. справі № 751/4312/16-ц (провадження № 61-9737св18) та від 05 липня 2018 р. у справі № 750/9883/16-ц (провадження № 61-21441св18).

Разом із тим, витрати на системне та довготривале лікування здоровя дитини є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2019 р. справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284ск19). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує, висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, з урахування встановленого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 діагнозу, визначеної медичної реабілітації та наявності статусу дитини-інваліда віком до 18 років, вважає доведеними додаткові витрати позивача щодо придбання медичних препаратів та оплатою медичних послуг, а саме: забір венезної крові з метою визначення наявності антитіл на коронавіріс (замовлення № він- від 14.08.2020 р. на суму 830,00 грн.) (а.с. 22), забір венозної крові з метою визначення наявнсоті антитіл на коронавіріс (замовлення № він- від 03.12.2020 р. на суму 830,00 грн.) (а.с. 24), забір венозної крові з метою визначення наявності антитіл на коронавіріс (замовлення № він- від 13.04.2021 р. на суму 830,00 грн.) (а.с. 23), «кеппра» (товарний чек від 17.11.2020 р. на суму 941,06 грн.) (а.с. 25), «кеппра» (товарний чек від 17.11.2020 р. на суму 1 882,12 грн. (а.с. 26), «кеппра» (товарний чек від 14.12.2020 р. на суму 941,06 грн.) (а.с. 28), «кеппра» (квитанція від 04.03.2021 р. на суму 2 917,35 грн.) (а.с. 30), «кеппра» (квитнація від 02.06.2021 р. на суму 2 068,04 грн.) (а.с. 31), «сабріл» (чек від 13.01.2020 р. на суму 2 300,00 грн.) (а.с. 32), «сабріл» (чек від 06.09.2020 р. на суму 2 300,00 грн.) (а.с. 32), «сабріл» (чек від 07.08.2020 р. на суму 2 300,00 грн.) (а.с. 32), «сабріл» (чек від 15.10.2020 р. на суму 2 300,00 грн.) (а.с. 32), «сабріл» (чек від 16.11.2020 р. на суму 2 300,00 грн.) (а.с. 32), «сабріл» (експрес накладна від 27.05.2021 р. на суму 2 100,00 грн.) (а.с. 33). Загальна сума 24 839,63 (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять девять гривень 63 коп.) грн.

Вказані витрати не спростовані відповідачем, зумовлені наявною хворобою доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які понесені позивачем з урахуванням медичних показань, тому їх половина у розмірі 12 419,81 (дванадцять тисяч чотириста девятнадцять гривень 81 коп.) грн. підлягає стягненню з відповідача, оскільки батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, які зумовлені негативними фактами (хвороба), що безумовно є особливими обставинами, що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання дитини.

В свою чергу, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, в частині придбання решти медичних препаратів та оплати медичних послуг, оскільки зазначені витрати не відносятся до додаткових витрат на утримання дитини, а саме: забір венозної крові з метою визначення наявнсоті антитіл на коронавіріс (замовлення № він- від 14.08.2020 р. на суму 830,00 грн.) (а.с. 22), забір венозної крові з метою визначення наявнсоті антитіл на коронавіріс (замовлення № він- від 03.12.2020 р. на суму 830,00 грн.) (а.с. 24), забір венозної крові з метою визначення наявнсоті антитіл на коронавіріс (замовлення № він- від 13.04.2021 р. на суму 830,00 грн.) (а.с. 23), оскільки зазначені медичні процедури надавались дезпосередньо позивачу ОСОБА_1 1984 р.н.; «кеппра» (прибуткова накладна від 16.11.2020 р. на суму 2 023,78 грн.) (а.с. 27), «кеппра» (прибуткова накладна від 16.11.2020 р. на суму 2 023,78 грн.) (а.с. 29), оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих письмових доказів оплати саме позивачем даних медичних препаратів; ліки (експрес накладна від 05.03.2021 р. на суму 2 250,00 грн.) (а.с. 33), ліки (експрес накладна від 16.04.2021 р. на суму 2 200,00 грн.) (а.с. 33), оскільки у змісті зазначених документи відсутня назви конкретного лікарського препарату.

У відповідності до правового висновку наведеного у постанові Верхового Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 р. у справі № 520/12681/17 (провадження № 61-14849св19) вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

В свою чергу, відповідно до частини 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статей 76, 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач на виконання вимог частин 1-3 статті 150 СК України та приписів Закону України «Про охорону дитинства» на момент понесення позивачем додаткових витрат на утримання дитини (оплату медичних процедур та купівлю ліків) приймав та/або станом на поточний момент приймає участь в утриманні своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, представником відповідача суду не надані докази того, що матеріальне становище його довірителя не дозволяє забезпечити повну оплату своєї частки зазначених додаткових витрат на утримання дитини.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача половини суми витраченої позивачем на оплату медичних послуг та купівлі ліків у розмірі 12 419,81 (дванадцять тисяч чотириста девятнадцять гривень 81 коп.) грн., як додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки.

Висновки суду містять узагальнені відповіді на основні проміжні доводи сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р).

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат враховується:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до частини 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

При цьому, на підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником останньої суду були надані відповідні письмові докази зазначеного, а саме: договір про надання правничої допомоги від 04.11.2021 р. № 143, у відповідності до умов якого загальний розмір винагороди встановлюється складає 3 000,00 (три тисячі гривень 00 коп.) грн. (а.с. 58-59) та квитанція до прибуткового касового ордеру про оплату позивачем наданої правничої допомоги у розмірі у розмірі 3 000,00 (три тисячі гривень 00 коп.) грн. (а.с. 61).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту)на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Положеннями статті 30 даного Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У відповідності до умов пункту 4.2. договору про надання правничої допомоги від 04.11.2021 р. № 143 гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та складає 3 000,00 (три тисячі гривень 00 коп.) грн., які довіритель зобовязаний сплатити адвокату за надання послуг, що стовуються предмету договору.

Вирішуючи питання про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу суд враховує правовий висновок, наведений Верховним Судом у постанові від 28 грудня 2020 р. у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20), у відповідності до змісту якого у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розмірі гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен.

Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 р. у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 р. у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 р. у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18) та від 15 червня 2021 р. у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Суд зазначає, що зміст вищенаведених письмових доказів щодо витрат позивача на правничу допомогу відповідає вимогам частини 4 статті 137 ЦПК України, в частині співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони.

При цьому, відповідач не звертався до суду із клопотанням про зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу, не спростував їх розмір та не довів неспівмірність цих витрат критеріям, встановленим у частині 4 статті 137 ЦПК України, що унеможливлює вирішення судом з власної ініціативи питання про зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 25 травня 2021 р. у справі № 465/3458/15-ц (провадження №61-19582св20) та від 15 вересня 2021 р. у справі № 357/8095/19 (провадження № 61-4931св21).

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 3 частини 2 даної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1 954,81 (одна тисяча девятсот пятдесят чотири гривні 81 коп.) грн. із розрахунку розмір заявлених позовних вимог 19 066,79 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 12 419,81 грн. (65,13 %), розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі 3 000,00 грн. (3 000,00 грн. х 12 419,81 грн. : 19 066,79 грн. = 1 954,81 грн.)

Крім того, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого за подання позовної заяви звільнений позивач на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 591,45 (пятсот девяносто одна гривня 45 коп.) грн. із розрахунку: розмір заявлених вимог 19 066,79 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 12 419,81 грн. (65,13 %), розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 908,00 грн. (908,00 грн. х 12 419,81 грн. : 19 066,79 грн. = 591,45 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 150, 180, 183, 185 СК України, ст.ст. 13, 141, 247, 263-265, 273 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 12 419,81 (дванадцять тисяч чотириста дев`ятнадцять гривень 81 коп.) грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 954,15 (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят чотири гривень 15 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 591,45 (п`ятсот дев`яносто одна гривня 45 коп.) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його повного складення шляхом подання апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 22 квітня 2022 р.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: