ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 677/67/22

Провадження № 22-ц/4820/722/22

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

секретар судового засідання - Кошельник В.М.

за участю: представника апелянта -Булаєнка О.К.

відповідача - Тиховської В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №677/67/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_3 , на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2022 року (суддя Вознюк Р.В.) про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської Вікторії Володимирівни про визнання неправомірною бездіяльності нотаріуса,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся з позовом та просив визнати дії державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської Вікторії Володимирівни як бездіяльність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті його матері ОСОБА_4 він тривалий час не міг знайти правовстановлюючі документи на підтвердження права власності на спадкове майно. В кінці серпня 2020 року позивач знайшов державний акт на земельну ділянку, свідоцтво про право власності на житловий будинок та заповіт на його ім`я. Після цього він звернувся до державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, надавши копію заповіту нотаріусу. Під час розгляду цивільної справи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, йому стало відомо, що в матеріалах спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , знаходиться копія заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. від 13 травня 2010 року. Проте, будь-яких дій відповідно до ст.5 Закону України «Про нотаріат» державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В.В. щодо наданого позивачем заповіту, вчинено не було, тобто нотаріус вчинила бездіяльність.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2022 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської Вікторії Володимирівни про визнання дій бездіяльністю.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даного спору відноситься до адміністративної юрисдикції. Суд мотивував свою ухвалу тим, що відповідач у справі є суб`єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції відповідно до Закону України «Про нотаріат» та інших законодавчих актів, тому між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, що належить до юрисдикції адміністративних судів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі та надіслати справу до суду першої інстанції для відкриття провадження, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень, управлінських функцій, тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Апелянт зазначає, що правовідносини, які виникли між позивачем та державним нотаріусом Тиховською В.В., підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки існує спір про право і відносини, які склалися між сторонами, не є публічно-правовими.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником

ОСОБА_3 , було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2022 року відкрито апеляційне провадження та ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12 березня 2022 року справу призначено до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу державний нотаріус Красилівської державної нотаріальної контори Тиховська В.В. зазначила, що при зверненні позивача нею були вчинені усі дії, передбачені Законом України «Про нотаріат». Зокрема, роз`яснено йому про пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері та необхідності звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідач вважає, що нею здійснено усі професійні обов`язки, передбачені законом, дотримано правила професійної етики.

Представник апелянта - ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Відповідач Тиховська В.В. , заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначила, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотивувальна частина

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлені фактичні обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 .

13 травня 2010 року ОСОБА_4 було складено заповіт, який зареєстровано в реєстрі за № 1191 та посвідчено приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник Марією Степанівною, яким ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 все своє рухоме та нерухоме майно, яке буде належати їй на момент смерті (а.с.7, 8).

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач звернувся до державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом та надано копію заповіту. Однак, державним нотаріусом Тиховською В.В. нотаріальних дій щодо наданого їй заповіту ОСОБА_2 вчинено не було, а тому просив суд визнати її дії бездіяльністю.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у в справі «Сокуренко і Стригун проти України» (рішення від 20 липня 2006 року, пункт 24) зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 17 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З установлених судами обставин у справі вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв`язку з оскарженням позивачем бездіяльності чи дій нотаріуса у зв`язку з оформленням позивачем права власності на спадкове майно, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту його приватного інтересу при оформленні спадкових прав на майно, тобто стосується спору про право цивільне.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів вважає, що зазначений спір не належить до адміністративної юрисдикції, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки при її постановле ні порушено норми процесуального права, з направленням справи до Красилівського районного суду Хмельницької області для продовження розгляду.

Судові витрати

Питання розподілу сум судового збору, пов`язаного з розглядом цієї апеляційної скарги, підлягає вирішенню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2022 року скасувати та справу за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської Вікторії Володимирівни про визнання неправомірною бездіяльності нотаріуса направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2022 року.

Судді: Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко