КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 року м. Київ

Справа № 757/57604/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/3830/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Печерського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Матійчук Г.О. 23 вересня 2021 року у м. Києві у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 30 квітня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 73480,33 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 6539,75 грн та 3 % річних у розмірі 4414,86 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 50834,7 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 288,48 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1941,75 грн та 3 % річних у розмірі 2070,73 грн, витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 01 травня 2018 року визначений підприємством з надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Києві. На виконання вимог Закону ним було здійснено публікацію пропозиції щодо укладення договору про надання послуг з опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року. Такі договори є договорами приєднання.

Право вимоги на стягнення заборгованості що виникли до 30 квітня 2018 року позивач отримав на підставі Договору відступлення права вимоги цесії № 602-18 укладеним з ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» 11 жовтня 2018 року.

Позивач вказує, що відповідач є власником кв. АДРЕСА_1 , одержує послуги з централізованого опалення, однак їх вартість не сплачує, від укладення договору ухиляється. А отже відповідач має заборгованість перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення до 30 квітня 2018 року у розмірі 73480,33 грн, а за період з 01 травня 2018 року у розмірі 50834,7 грн. Право на компенсацію інфляційних втрат та 3% річних позивач обґрунтовує положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року позов Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, що споживачем послуг з центрального опалення за вказаною адресою є саме відповідач, так як в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні дані про наявність у нього таких прав, натомість наявні дані про належність квартири до спільної власності і перебування у комунальній власності територіальної громади м. Києва Ѕ частини цієї квартири. А тому суд вважав вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погодився із зазначеним рішенням суду позивач, його представником подана апеляційна скарга, в якій стверджується на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказують на те, що судом першої інстанції була залишена поза увагою та обставина, що відповідач значить як іпотекодатель та боржник у розділі обтяжень Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, крім того у договорі відступлення визначено про передачу права вимоги відносно саме відповідача. Тому позивач вважає свої вимоги обґрунтованими та доведеними.

Крім цього позивач вказує, що при зверненні до суду з позовом просив про розгляд справи в порядку спрощенного провадження з викликом сторін, натомість суд першої інстанції ухвалив рішення без участі сторін у справі, при цьому не здійснивши належного повідомлення відповідача, що є порушенням норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго» (а.с.15-16,45-46).

Відповідно до договору № 602-18 про відступлення права вимоги, укладеного між позивачем та ПАТ «Київенерго» 11 жовтня 2018 року, позивач набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед первісним кредитором (ПАТ «Київенерго») з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання. У додатку № 1 до цього договору серед переліку споживачів значиться ОСОБА_1 , як споживач за адресою: АДРЕСА_2 , сума боргу визначена - 73480,33 грн (а.с.18-21).

Також матеріали справи містять технічну документацію щодо прийняття теплового вузла обліку за адресою: АДРЕСА_2 , складені в 2007 та 2018 роках, відомості щодо обсягів споживання за цей період (а.с.24-43,48-53,55-72).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, за адресою споживача: АДРЕСА_2 має місце заборгованість за послуги опалення станом на жовтень 2015 року 9520,18 грн, а станом на жовтень 2020 року - 73480,33 грн (а.с.11-12,14). Також позивачем складений розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на цю суму боргу за період з листопада 2018 року по жовтень 2020 року, згідно з яким інфляційна складова боргу становить 6539,75 грн, проценти - 4414,86 грн (а.с.13).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, за адресою споживача: АДРЕСА_2 має місце заборгованість за послуги опалення станом на листопад 2018 року 1018,25 грн, а станом на жовтень 2020 року - 51123,18 грн (а.с.15-16,17). Також позивачем складений розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на цю суму боргу за період з травня 2018 року по жовтень 2020 року, згідно з яким інфляційна складова боргу становить 1941,75 грн, проценти - 2070,73 грн (а.с.16).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності, форма власності комунальна, власники: Територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради. Інші власники не вказані. Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні - частка 1/2. У розділі актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень містяться дані про ряд обтяжень на це майно відносно особи ОСОБА_1 застосованих в 2007, 2009, 2010, 2014 роках (а.с.8-10).

Згідно з даними Реєстру територіальної громади м. Києва, наданими Печерською районною державною адміністрацією на запит суду, станом на 15 січня 2021 року інформація щодо реєстрації ОСОБА_1 відсутня (а.с.95).

Положеннями ч.4 ч. 5 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує та власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 5,6 ст.1 Закону України «Про комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п.2 ст.5 цього Закону комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В порядку ч.1 ст 13 цього Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ч.ч.4, 5 ст. 13 цього Закону в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У межах даного предмета спору доказуванню підлягали обставини, пов`язані з встановленням обставин використання комунальної послуги з постачання централізованого опалення відповідачу, тому перш за все дослідженню і оцінці підлягали такі докази, які підтверджують факт споживання відповідачем послуг, що надаються позивачем. Разом з тим в матеріалах справи відсутні дані, що відповідач є власником/співвласником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , за наявними даними він також не значиться зареєстрованим у ньому. Позивачем не було заявлено клопотань про витребовування інших даних, а тому суд вірно виходив виключно з даних наявних в матеріалах справи, так як обов`язок доведення обставин, на які посилається сторона, покладається саме на неї, тобто в даному випадку на позивача. Посилання позивача на наявність даних про внесення до Державного реєстру обтяжень на цю квартиру саме відносно ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги суду в якості підстав для покладення обов`язку з оплати послуг, оскільки ці дані за 2007-2014 роки, в той час як заявлена заборгованість за період 2015-2020 роки. До того ж вони не є достатніми з огляду на відсутність даних про право власності чи право користування відповідача та наявності даних про спільну власність та, зокрема, перебування у комунальній власності Ѕ частини цього майна.

В апеляційні скарзі позивач також на порушення норм процесуального права, так як при зверненні до суду з позовом просив про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, натомість суд першої інстанції ухвалив рішення без участі сторін у справі, при цьому не здійснивши належного повідомлення відповідача.

Однак в силу п.1 ч. ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи;

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.3 цієї статті).

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст.277 ЦПК України).

Особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження визначені у ст. 279 ЦПК України.

Так, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Виходячи з наведень положень, враховуючи предмет спору, яким є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі , розгляд даної справи не є таким, що вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Таким чином, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження) не суперечить вимогам процесуального закону. А отже вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сум, які визначені як заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, а також нарахованих інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання.

Судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надана належна правова оцінка. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що понесені сторонами витрати на цій стадії розгляду справи компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук