Справа № 362/4827/21
Провадження № 2/362/903/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сілецької М.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить поділити спыльне майно подружжя, а саме: земельну ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,081 га, кадастровий номер - :04:006:0017, зареєстрована за ОСОБА_2 07.06.2008 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковою О.О., реєстр № 1132 та державного акту на право власності на земельну ділянку, ЯЖ № 911241, виданого 05.06.2009 року КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», та садового будину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 21.07.2017 року на підставі технічного паспорта № 0517/2, виданого 10.05.2017 року; декларації про готовність об`єкта до експлуатації КС № 74, виданої 09.06.2017 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області.

На думку позивача, вищезазначене майно було придбане нею та Відповідачем в період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримує.

Відповідач позовні вимоги визнав.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, 14.09.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у було зареєстровано шлюб Хащуватською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, про що складено актовий запис № 12 та видано свідоцтво серія НОМЕР_1 .

02 серпня 2021 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва №760/4594/21 шлюб між сторонами розірвано.

Під час шлюбу подружжям було набутонаступне майно:

- Земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,081 га, кадастровий номер - :04:006:0017, зареєстрована за ОСОБА_2 07.06.2008 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковою О.О., реєстр № 1132 та державного акту на право власності на земельну ділянку, ЯЖ № 911241, виданого 05.06.2009 року КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району». Ринкова вартість земельної ділянки відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0810 га від 29.03.2021 року складає - 65 365,00 (шістдесят п`ять тисяч триста шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.

- Садовий будинок, що знаходиться за адресою: : АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 21.07.2017 року на підставі технічного паспорта № 0517/2, виданого 10.05.2017 року; декларації про готовність обєкта до експлуатації КС № 74, виданої 09.06.2017 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області. Ринкова вартість садового будинку відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна: садового будинку від 30.03.2021 року складає - 361 701,00 (триста шістдесят одна тисяча сімсот одна) гривня 00 копійок.

За ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.ч.2 і 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України у справі №6-1568цс16 від 07.12.2016, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тож при вирішенні питання щодо визнання право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому відповідно до ст. 66 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Положеннями ст. 69 СК України встановлено, що чоловік та дружина мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до статті 64 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які незаборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. ст. 76-77, 80, 83 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-135цс13, згідно правового висновку якої вбачається що, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до сто вірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, а тому позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 57-74 СК України, ст. ст. 203, 215, 216, 319, 321, 328, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- Земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,081 га, кадастровий номер - :04:006:0017;

-Садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

Провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,081 га, кадастровий номер - :04:006:0017; та на 1/2 частину садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,081 га, кадастровий номер - :04:006:0017; та на 1/2 частину садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 6810,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель