ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2959/22 Справа № 185/4727/21 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області (Дніпропетровський рибоохаронний патруль) на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року по справі за позовом Павлоградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства меліорації та рибного господарства України до ОСОБА_1 , третя особа Троїцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, про стягнення шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2021 року Павлоградська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства меліорації та рибного господарства України звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа Троїцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, про стягнення шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 січня 2020 року ОСОБА_1 на берегу річки Мала Терса в с. Привовчанське Павлоградського району Дніпропетровської області здійснив незаконний вилов риби виду «Плітка» у кількості 488 штук за ціною 85 грн. за один екземпляр забороненим знаряддям лову, чим заподіяв державі в особі Управління державного агенства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області матеріальний збиток на загальну суму 41480,00 грн.. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн..

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, не просить стягнути шкоду, заподіяну державі, в розмірі 41480,00 грн. на користь держави шляхом перерахування на відповідні казначейські рахунки, а просить стягнути шкоду, саме на користь третьої особи, Троїцької сільської ради, тоді як суд позбавлений можливості змінювати формулювання позовних вимог, що буде порушенням принципу диспозитивності цивільного судочинства. Крім того, суд вказав, що вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, спричинення з його вини шкоди незаконним виловом риби, не підтверджено належними та допустимими доказами у справі, а саме судовими рішеннями, які набрали законної сили.

В апеляційній скарзі Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області (Дніпропетровський рибоохаронний патруль) посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, є доведеною. Також апелянт зазначає, що жодною нормою ЦПК України не встановлено обмеження щодо ухвалення судом рішень на користь третіх осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області (Дніпропетровський рибоохаронний патруль) на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно копії вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн..

Згідно вказаної вище копії вироку встановлено, що 20 квітня 2020 року приблизно о 14.00 годині обвинувачений ОСОБА_1 , маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом забороненими засобами лову, маючи при собі пристрій «павук» розмірами 1.50х1.50 вічко (сітка) 25 мм, прибув на берег р.Мала Терса, що розташована в с.Привовчанське Павлоградського району Дніпропетровської області, де в порушення чинного законодавства України, не маючи на те законного дозволу і відповідних квот з талонами встановленого зразка, виданих державними органами рибоохорони та лімітів на вилов риби, порушуючи ст.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, якими передбачено заборону на лов риби з використанням, зокрема, промислових та інших знарядь лову, виготовлених з жилкових та інших матеріалів усіх видів і найменувань, способом загат і спуску води з водоймищ, знаходячись на березі річки Мала Терса від берега встановив пристрій «павук» наступним способом: спеціальні металеві вила с держаком втикнув в землю, потім до пристрою «павук» прив`язав мотузку та випустив у річку, тобто незаконно виставив у воді заздалегідь заготовлене та принесене з собою заборонене знаряддя лову, а саме пристрій «павук» розмірами 1.50х1.50 вічко (сітка) 25мм, де став очікувати, коли риба попаде до сітки, та згодом витягнув. 20 квітня 2020 року обвинувачений ОСОБА_1 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, на протязі часу з 15:00 години по 17:30 годину вищевказаним способом знімав раніше встановлений ним пристрій «павук» розмірами 1.50х1.50 вічко (сітка) 25мм. Далі цього ж дня, обвинувачений ОСОБА_1 , знаходячись біля вищезазначеної річки приблизно на відстані 15 метрів від місця перебування, побачив у воді риболовний пристрій «верша», в якому перебувала риба виду «Плітка», після чого обвинувачений ОСОБА_1 витягнув зазначену «вершу» з води, тим самим здійснив незаконний вилов риби. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_1 виловив рибу виду «Плітка» у кількості 488 штук за ціною 85 грн. за один екземпляр на зальну суму 41480 грн., чим згідно додатка №1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року №1209, заподіяв державі в особі Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області матеріальний збиток на суму 41480.00 грн., що є істотною шкодою.

Встановлено, що згідно наданої копії вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року, вказаний вирок суду не набрав законної сили.

В судовому засіданні при з`ясуванні у прокурора чи набрав вказаний вирок суду законної сили, прокурор вказала, що їй відомо, що справа розглянута судом апеляційної інстанції, проте копію судового рішення Дніпровського апеляційного суду прокурор надати суду не може, результат розгляду справи прокурор суду не повідомила.

Прокурор посилалась на встановлені вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року обставини скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_1 ..

Однак, згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про тваринний світ» рибальством вважається промислове добування риби, водних безхребетних і морських ссавців, а також любительське і спортивне рибальство та добування водних безхребетних у рибогосподарських водоймах. Правила й об`єкти рибальства, порядок надання у користування рибогосподарських водойм, а також вимоги щодо ведення рибного господарства визначаються в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15лютого 1999 року № 19, визначено, що забороняється лов водних живих ресурсів, зокрема: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; без наявності відповідних документів, що дають право на здійснення лову в окремих водоймах.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Статтею 69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення.

Згідно висновку експерта від 13 травня 2020 року №19/104-10/3-101 підтверджено документ, складений інспектором відділу «Рибоохоронний патруль», яким визначено розмір збитку 41480,00 грн. проведеному відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» (488 екземплярів плітки х 85 грн = 41480 грн).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, спричинення з його вини шкоди незаконним виловом риби, не підтверджено належними та допустимими доказами у справі, а саме судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст.19 Конституції України).

Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1, 2 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру»).

У судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 (№ 3-рп/99) прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства меліорації та рибного господарства України всупереч покладеного на нього обов`язку подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, не звернулось до суду з відповідним позовом до ОСОБА_1 ..

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства меліорації та рибного господарства України.

При цьому прокурор просить стягнути шкоду, заподіяну державі, в розмірі 41480,00 грн., саме, на користь Троїцької сільської ради, яка є учасником справи і є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Третіми особами є суб`єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді цивільну справу сторін для захисту особистих суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів. Як і сторони, треті особи заінтересовані в результатах розгляду судом справи. Це пояснюється тим, що на їх правове становище можуть вплинути наслідки розгляду судом спірної справи між сторонами.

Разом із тим треті особи не є сторонами в цивільному процесі, отже судом не може ухвалюватися рішення на їхню користь.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановивши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, не просив стягнути шкоду, заподіяну державі, в розмірі 41480 грн. на користь держави шляхом перерахування на відповідні казначейські рахунки, а просив стягнути шкоду, саме, на користь третьої особи - Троїцької сільської ради, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав змінювати формулювання позовних вимог, що буде порушенням принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта в скарзі про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, є доведеною, а також те, що жодною нормою ЦПК України не встановлено обмеження щодо ухвалення судом рішень на користь третіх осіб, - колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Крім того, вказані доводи були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано належних та допустимих доказів.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області (Дніпропетровський рибоохаронний патруль) залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко