Постанова

Іменем України

26 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 504/2367/16

провадження № 61- 7525св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: майнова група пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» у складі Кормич Ніни Іванівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 ,

особа, яка не брала участі у справі, подавала апеляційну скаргу та подала касаційну скаргу - ОСОБА_56 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_56 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Князюка О. В., Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика», у якому просив: визнати дійсним договір купівлі-продажу від 08 липня 2013 року, укладений між ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі ОСОБА_1 та майновою групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика»; визнати за ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» право власності на будівлю та споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складаються з літ. А - адмінбудівля площею 254,2 кв. м, літ. Б - корівник площею 1 333,3 кв. м, літ. Б1 - телятник площею 342,0 кв. м, літ. В - навіс, літ. Г - склад площею 1 177,8 кв. м, літ. Д, Е - заправка, № 1-4 - огорожа, І - цистерна, ІІ - пожежний резервуар.

Позовну заяву мотивовано тим, що 08 липня 2013 року між ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі ОСОБА_1 та майновою групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» в особі відповідачів був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі та споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 49 017 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , за що він сплатив відповідачам 29 000,00 грн.

Разом з тим відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом про визнання цього правочину дійсним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року у складі судді Доброва П. В. позовні вимоги задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу від 08 липня 2013 року, укладений між ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі ОСОБА_1 та майновою групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика».

Визнано за ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» право власності на будівлю та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та складаються з літ. А - адмінбудівля площею 254,2 кв. м, літ. Б - корівник площею 1 333,3 кв. м, літ. Б1 - телятник площею 342,0 кв. м, літ. В - навіс, літ. Г - склад площею 1 177,8 кв. м, літ. Д, Е - заправка, № 1-4 - огорожа, І - цистерна, ІІ - пожежний резервуар.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що кожному із майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика», зазначеному у позові, належить право на пайовий фонд майна КСП у грошовому розмірі, виходячи із процентного співвідношення від загальної вартості майна пайового фонду підприємства. 08 липня 2013 року між ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі ОСОБА_1 та майновою групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу на об`єкт нерухомого пайового майна - нежитлової будівлі і споруд, що знаходяться на земельній ділянці площею 49 017 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , за що ОСОБА_1 сплатив пайщикам 29 000,00 грн.

Згідно з технічним паспортом, виготовленим ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації» станом на 17 березня 2015 року, спірне майно складається з літ. А - адмінбудівля площею 254,2 кв. м, літ. Б - корівник площею 1 333,3 кв. м, літ. Б1 - телятник площею 342,0 кв. м, літ. В - навіс, літ. Г - склад площею 1 177,8 кв. м, літ. Д, Е - заправка, № 1-4 - огорожа, І - цистерна, ІІ - пожежний резервуар.

Укладаючи договір купівлі-продажу, сторони домовилися щодо усіх істотних умов і відбулося повне його виконання. Відповідачі визнають дійсним договір купівлі-продажу, проте ухиляється від його нотаріального посвідчення, що є підставою відповідно до частини другої статті 220 ЦК України для визнання цього договору дійсним у судовому порядку.

Процесуальні рішення суду апеляційної інстанції, ухвалені за апеляційною скаргою ОСОБА_56 .

У травні 2019 року ОСОБА_56 , який не брав участі у справі, однак вважав, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про його права та інтереси, звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2019 року ОСОБА_56 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_56 на вказане судове рішення. Зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

09 липня 2019 року Одеський апеляційний суд постановив ухвалу про призначення справи до розгляду.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_56 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року закрито.

Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що рішення суду першої інстанції не стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_56 , оскільки договір купівлі-продажу на об`єкт нерухомого майна був укладений між ОСОБА_1 та майновою групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» 08 липня 2013 року, тоді як ОСОБА_56 належний йому майновий пай передав ТОВ «Хлібодарське» до 01 січня 2012 року, про що свідчить дата, зазначена у відомості на отримання залишку грошових коштів за майновий пай. Таким чином, станом на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення у ОСОБА_56 були відсутні майнові права на будівлі та споруди, які перебувають на земельній ділянці площею 49 017 кв. м, а тому рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року питання про права та обов`язки апелянта не вирішувалось.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що належний ОСОБА_56 майновий пай був переданий ТОВ «Хлібодарське», а отже, права на майно колишнього КСП «Кіровська птахофабрика» ним реалізовані у встановленому законом порядку.

ОСОБА_56 не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, яким саме чином оскаржуваний договір купівлі-продажу від 08 серпня 2016 року порушив його права та інтереси, а також не зазначив, якими діями ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі ОСОБА_1 або члени майнової групи пайовиків КСП «Кіровська птахофабрика» при узгодженні правочину між собою як сторонами порушили права та законні інтереси ОСОБА_56 , майновий пай якого був переданий в оренду ТОВ «Хлібодарське» із наступним викупом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2021 року ОСОБА_56 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постановлену апеляційним судом ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду про відсутність у ОСОБА_56 майнових прав на будівлі та споруди, які перебувають на земельній ділянці площею 49 017 кв. м, а отже рішенням суду першої інстанції не вирішувалось питання про його права та обов`язки, є передчасним, оскільки при закритті апеляційного провадження не з`ясовувались такі питання по суті, а передача належного ОСОБА_56 майнового паю ТОВ «Хлібодарське» до 01 січня 2012 року встановлює порушення його майнових прав, відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Кіровська птахофабрика», частка якого визначена в розмірі 0,09 %.

Крім того, суд апеляційної інстанції не врахував, що ОСОБА_56 в апеляційній скарзі посилався на порушення правил юрисдикційності даного спору, оскільки спір виник між суб`єктами господарювання, а тому його вирішення не може відбуватись за правилами цивільного судочинства.

ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» незаконно займає земельну ділянку площею 0,4 га, яка перебуває у межах населеного пункту Трояндівської сільської ради Лиманського району, що є порушенням майнових прав пайщиків, а також територіальної громади Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області.

Крім того, такий спір мав вирішуватись із кожним пайщиком КСП «Кіровська птахофабрика», кількість яких складає більше 700 осіб, окремо. В матеріалах справи відсутній протокол засідання проведення зборів пайщиків.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У поданому відзиві ОСОБА_1 в особі адвоката Бочевара М. П. заперечував проти доводів касаційної скарги ОСОБА_56 та просив відмовити у її задоволенні.

Відзив на касаційну скаргу інші учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Майновій групі пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» у складі: ОСОБА_57 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , належать права на пайовий фонд майна КСП «Кіровська птахофабрика» кожному у відповідному розмірі.

08 липня 2013 року між позивачем та вказаною майновою групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» був укладений у простій письмовій формі, договір купівлі-продажу щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі та споруд, що знаходяться на земельній ділянці площею 49 017 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , за що ним сплачено відповідачам 29 000,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року визнано дійсним договір купівлі-продажу від 08 липня 2013 року, укладений між ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі ОСОБА_1 та майновою групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика», та визнано за ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» право власності на будівлю та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складаються з літ. А - адмінбудівля площею 254,2 кв. м, літ. Б - корівник площею 1 333,3 кв. м, літ. Б1 - телятник площею 342,0 кв. м, літ. В - навіс, літ. Г - склад площею 1 177,8 кв. м, літ. Д, Е - заправка, № 1-4 - огорожа, І - цистерна, ІІ - пожежний резервуар.

Під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_56 на рішення суду першої інстанції установлено, що ОСОБА_56 не укладав з ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» правочинів, позовні вимоги до нього не заявлялись, зазначена особа не є стороною у даній справі.

Згідно з відповіді від 04 вересня 2018 року № 137, наданої директором ТОВ «Хлібодарське», яке є правонаступником КСП «Кіровська птахофабрика», член КСП «Кіровська птахофабрика» ОСОБА_56 був співвласником майнового паю реформованого КСП «Кіровська птахофабрика» (майновий сертифікат серії ОД-13-295), та останньому були видані кошти за майновий пай в повному обсязі (т. 3 а.с. 231). На підтвердження вказаного надано відомість на отримання залишку коштів за майновий пай (т. 3 а.с. 237-239).

ОСОБА_56 передав ТОВ «Хлібодарське» належний йому майновий пай до 01 січня 2012 року, про що свідчить дата, зазначена у відомості на отримання залишку грошових коштів за майновий пай (т. 2 а. с. 238).

Апеляційний суд також звернув увагу на те, що Трояндівська сільська рада Лиманського району Одеської області оскаржувала рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку і ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року апеляційне провадження у справі закрито, з тих підстав, що суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов`язки Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, а отже, у неї відсутнє право на оскарження вказаного судового рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2019 року касаційну скаргу Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року повернуто заявнику.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_56 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (частина третя статті 352 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її 1) право, 2) інтерес, 3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване незалученою особою має безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Схожі за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 910/2611/18, від 09 квітня 2019 року у справі № 916/1717/17, від 22 травня 2019 року у справі № 904/7274/17, від 03 липня 2019 року у справі № 910/15668/18, від 09 липня 2019 року у справі № 01/1494 (14-01/1494), від 13 жовтня 2021 року у справі № 917/1697/20.

Якщо заявник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що судове рішення стосується його прав та/або обов`язків чи інтересу, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

Особа, яка не брала участі у розгляді справи та звертається з апеляційною скаргою, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, це означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, і про які саме.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Апеляційний суд, на виконання вимог процесуального закону, відкрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_56 як особи, яка не брала участі у справі та вважала, що судовим рішенням вирішено питання про її права, належним чином дослідив і перевірив доводи апеляційної скарги та, з`ясувавши відсутність у ОСОБА_56 встановленого права на відчужене за договором майно, в тому числі майнових прав як пайщика КСП «Кіровська птахофабрика» станом на момент укладення цього правочину, правильно виходив з того, що суд першої інстанції не вирішував в оскаржуваному рішенні питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки заявника, а отже, відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо підстав закриття апеляційного провадження та зводяться до встановлення права ОСОБА_56 на майновий пай у майні, яке перебуває на земельній ділянці площею 49 017 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , під час апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у справі.

Апеляційний суд належним чином перевірив доводи ОСОБА_56 та виходив з того, що останній передав належний йому майновий пай в оренду ТОВ «Хлібодарське» із наступним викупом, реалізував свої права на майно колишнього КСП «Кіровська птахофабрика» у встановленому порядку до 01 січня 2012 року, тобто на момент укладення договору купівлі-продажу від 08 липня 2013 року та ухвалення судом першої інстанції рішення від 28 серпня 2016 року у нього були відсутні майнові права на вказане майно.

Також суд апеляційної інстанції дав оцінку доводам ОСОБА_56 про відсутність протоколу засідання проведення зборів пайщиків та, спростовуючи ці аргументи, послався на наявний у матеріалах справи Протокол зборів власників земельних ділянок (паїв) і співвласників майна колишнього КСП «Кіровська птахофабрика» від 11 грудня 2004 року, на якому вирішувалось питання про передачу земельних ділянок та їх паїв власниками до ТОВ «Хлібодарське» шляхом укладання договорів оренди. Згідно із вказаним Протоколом, на зборах були присутні 466 осіб, тобто більше двох третин від загальної кількості пайовиків (684), а отже, був необхідний кворум для проведення зборів (т. 3 а. с. 218-220).

Колегія суддів не бере до уваги посилання у касаційній скарзі на порушення судом першої інстанції правил юрисдикційності вирішення спору, оскільки у даному випадку вирішувалось процесуальне питання щодо наявності у особи, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення. Предметом оскарження у справі, що переглядається, є саме ухвала суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження, оскільки наявність такого права у заявника не встановлено.

При цьому посилання ОСОБА_56 на укладення договору купівлі-продажу майна між двома суб`єктами господарювання є необґрунтованими, оскільки договір укладено з групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика», які є фізичними особами та не є суб`єктами господарювання.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками суду апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду касаційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03)).

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені позивачем у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі, та фактично зводяться до переоцінки доказів і встановлених судом обставин, що в силу положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_56 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк