РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Територіальної громади в особі Київської міської ради про визнання права власності.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь ОСОБА_5 .

Раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6

19 квітня 2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

У визначений законом термін вона подала до приватного нотаріуса КМНО Синиці Т.В. заяву про прийняття спадщини після смерті дідуся ОСОБА_5 за заповітом, який був складений 25 березня 2010 року.

Приватним нотаріусом КМНО Синицею Т.В. у 2016 році була відкрита спадкова справа № 54/2016 щодо майна померлого ОСОБА_5 .

Спадковим майном повинна була бути 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира на праві власності належала ОСОБА_10 (бабуся позивача), ОСОБА_5 (дідусь позивача) та ОСОБА_6 (батько позивача) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10 . Належну їй частину квартири АДРЕСА_1 вона заповідала ОСОБА_3 , яка своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була відкрита спадкова справа.

На даний час у цій квартирі ніхто не зареєстрований, оскільки усі співвласники були зняті з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю.

Вона подала до приватного нотаріуса КМНО Синиці Т.В. заяву про видачу свідоцтва пр. право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 .

Постановою приватного нотаріуса КМНО Синиці Т.В. від 16 березня 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті дідуся ОСОБА_5 . Підставою для відмови була відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову квартиру.

Після смерті її батька ОСОБА_6 за заявою її матері була відкрита спадкова справа № 293 щодо його майна, а саме також належної йому на праві власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . На момент відкриття спадкової справи вона була неповнолітньою.

Разом з тим, через відсутність у неї оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 1999 року вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_5 та свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Просить суд ухвалити рішення, яким:

- визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 ;

- визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_5 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року відстрочено позивачу сплату судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року ОСОБА_3 залучено до участі в справі в якості третьої особи.

У вересні 2021 року позивач подала до суду заяву про зміну підстав позову та просила ухвалити рішення, яким:

- визнати за нею право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 ;

- визнати за нею право власності на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_5 ;

- визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року замінено неналежного відповідача Київську міську раду на належного - ОСОБА_3 .

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну підстав позову підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні визнала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_6 (а.с. 8).

Після його смерті була заведена спадкова справа № 293/2010 (а.с. 81-92).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача - ОСОБА_5 (а.с. 7).

За життя ОСОБА_5 склав заповіт від 25 березня 2010 року, яким належну йому на день смерті частину квартири, на яку за законом матиме право власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_11 (а.с. 11).

У визначений законом термін позивач подала до приватного нотаріуса КМНО Синиці Т.В. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 за заповітом.

Після його смерті була заведена спадкова справа № 54/2016 (а.с. 58-77).

19 квітня 2013 року ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с. 10).

01 березня 2019 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_12 та змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_13 » (а.с. 97).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10 (а.с. 13).

Належну ОСОБА_10 частину квартири АДРЕСА_1 остання заповідала ОСОБА_3 (а.с. 130).

ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була відкрита спадкова справа № 16/2017 (а.с. 124-181).

Спадкова майно, а саме квартира АДРЕСА_1 на праві власності належала ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 1999 року (а.с. 12).

За таких обставин, ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належало по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 .

У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1234 ЦК України право на азповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач просила суд ухвалити рішення, яким:

- визнати за нею право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 ;

- визнати за нею право власності на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_5 ;

- визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності на житло від 26 березня 1999 року). Спадкоємцями після його смерті були батьки - ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та неповнолітня донька ОСОБА_2 по 1/9 частини квартири.

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності на житло від 26 березня 1999 року) та 1/9 частини АДРЕСА_1 (спадкове майно після смерті сина ОСОБА_6 за законом як батько). Спадкоємцем після його смерті була його онука ОСОБА_2 за заповітом.

Після смерті ОСОБА_10 залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності на житло від 26 березня 1999 року) та 1/9 частини АДРЕСА_1 (спадкове майно після смерті сина ОСОБА_6 за законом як мати). Спадкоємцем після її смерті була ОСОБА_3 за заповітом.

Постановою приватного нотаріуса КМНО Синиці Т.В. від 16 березня 2018 року відмовлено ОСОБА_14 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру (а.с. 14).

З позову вбачається, що оригінал свідоцтва про право власності на спірну квартиру у позивача відсутній.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10 (а.с. 110-112).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_2 право власності на спадщину, а саме:

-на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ;

-на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 ;

-на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

Позивач також просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Отже суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 755/16913/16-ц.

З позову вбачається, що ОСОБА_2 протягом 10 років постійно і безперервно проживає у спірній квартирі, тому вона має право на визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири за набувальною давністю.

Вбачається, що у ст. 344 ЦК України йдеться про набуття особою права власності на нерухоме майно за набувальною давність, якщо ця особа добросовісно заволоділа чужим майном.

Разом з тим, позивач наголошує про те, що зазначена квартира належала її батьку, дідусю та бабусі та є спадковим майном після їй смерті.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що вона добросовісно саме заволоділа чужим майном та має право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 4000 гривень.

Керуючись статтями 328, 344, 392, 1216, 1218, 1261 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) на користь держави 4000 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11 квітня 2022 року.

Суддя: