У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви

28 квітня 2022 року справа № 542/246/22

провадження № 2/542/161/22

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, в якій просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Виробничого підрозділу «Локомотивне депо Полтава» Регіональної філії Акціонерного Товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, б. 5, , електронна пошта: ) № 08/ОС від 25.01.2022 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 »;

- поновити на роботі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Україна м. Харків, картка платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з Акціонерного Товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, б. 5, , електронна пошта: ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, картка платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 18 480,00 грн;

- стягнути з Акціонерного Товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, б. 5, , електронна пошта: ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, картка платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

З огляду на наявність обставин, які перешкоджали відкриттю провадження у справі, позовну заяву було залишено без руху на підставі нижченаведеного.

Так, згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Положеннями ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, позивачем не виконано вимог вказаної норми.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просить визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення його від роботи, що є вимогою немайнового характеру, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, що є майновою вимогою, а також стягнути моральну шкоду, що є вимогою немайнового характеру.

Водночас, позивач зазначив у позовній заяві, що він звільнений від сплати судового збору, посилались на положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

При цьому, відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Під «відсторонення працівника від роботи» слід розуміти, один із випадків, передбачених законодавством, призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове їх припинення. При цьому на період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Таким чином, як позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, так й вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинні бути оплачені позивачем судовим збором.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб що наразі становить 992,40 грн (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 18 480,00 грн, вона підлягає оплаті судовим збором у розмірі 992,40 грн.

Крім цього, позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди (немайнового характеру).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (ч.3 ст. 23 ЦК України). Однак спосіб відшкодування моральної шкоди грішми не підміняє собою розуміння моральної шкоди як немайнової шкоди. Отже, моральна шкода відноситься до вимог немайнового характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

Зважаючи на наведене, суддя приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

У зв`язку з викладеним, позивачу необхідно було надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн за вимогу немайнового характеру (визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи), 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за вимогу майнового характеру (стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу) у розмірі 992,40 грн та 992,40 грн за вимогу немайнового характеру (стягнення моральної шкоди), а всього 2 977,20 грн.

Ухвалою суду від 01 березня 2022 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення позивач отримав копію ухвали 25 березня 2022 року.

Станом на 28.04.2022 до суду не надходило будь-яких заяв чи клопотань на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху чи клопотань про продовження строку, визначеного ухвалою для усунення недоліків.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Позивачем недоліки, вказані в ухвалі суду, усунуті не були.

Враховуючи вищевикладене, слід вважати позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди неподаною та повернути її позивачу з усіма додатками до неї.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 185, 260 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М. І.